КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Апеляційне провадження: Доповідач - Кафідова О.В.
33/824/1020/2026 

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ  Справа № 759/25085/25

03 лютого 2026 року Київський апеляційний суд у складі судді Судової палати з розгляду цивільних справ Кафідової О.В.
при секретарі Можарівській М.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Натанчук Валентини Вікторівни на постанову Святошинського районного суду м. Києва від 15 грудня 2025 року в справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП стосовноОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,-
в с т а н о в и в:
Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 15 грудня 2025 року  ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 (один) рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 у дохід держави судовий збір у розмірі 0,2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.
Не погоджуючись з такою постановою суду першої інстанції, 24 грудня 2025 року захисник ОСОБА_1 , адвокат Натанчук В.В. подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову Святошинського районного суду м. Києва від 15 грудня 2025 року та закрити провадження у справі.
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що постанова суду першої інстанції ухвалена з неповним з`ясуванням обставин справи. 
Зазначає, що під час судового розгляду будь-яких доказів на підтвердження керування ОСОБА_1 автомобілем, в тому числі показми свідків, технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису не було встановлено та матеріали справи не містять. Наявні в матеріалах справи відеозаписи лише фіксують перебування ОСОБА_1 біля автомобіля під час спілкування з поліцейськими.
Вказує на те, що поліцейським до протоколу про адміністративне правопорушення не додано відеозапис з нагрудної камери у повній мірі, який має бути безперервний. Це може свідчити про те, що відеозапис змінювався (редагувався) особою, яка копіювала відеозапис та DVD-диск, що прямо заборонено Інструкцією №100.
Зазначає, що працівниками поліції в протоколі серії ЕПР 1 №473768 від 05.10.2025 взагалі не відображено факт порушення Правил дорожнього руху України, скоєне водієм, якщо з їх боку відбулась зупинка автомобіля під керуванням ОСОБА_1 ,
Окрім того, працівникам патрульної поліції ОСОБА_1 пояснив, що на момент зупинки поліцейськими транспортного засобу Toyota Sequoia номерний знак НОМЕР_1 , він ним не керував, а водієм був його знайомий.
В судове засідання з`явився ОСОБА_1 , та його захисник адвокат Натанчук Валентина Вікторівна, які підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задоволнити.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права, свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно ст. 245, 280 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. При розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд, окрім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно вимог ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.
Визнаючи ОСОБА_1  винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та, накладаючи на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян ззбавленням його права керування транспортними засобами на один рік, суд першої інстанції посилався на те, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується зібраними поліцейськими та наданими суду доказами в їх сукупності: даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №473768 від 05.10.2025, складеного стосовно ОСОБА_1 ; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують уваги та швидкість реакції від 05.10.2025, виданим ОСОБА_1 , відповідно до якого огляд водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння у КМНКЛ «Соціотерапія» не проводився, оскільки водій відмовився від проходження огляду; відеозаписом із нагрудних камер працівників патрульної поліції БК 477756.
Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Розділом 2 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України 10.10.2001 року за №1306 передбачено обов`язки водіїв транспортних засобів.
Пунктами 1.3 та 1.9 Правил дорожнього руху встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Приписами частини першої статті 130 КУпАП передбачена відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами.
Згідно протоколу серії ЕПР1 №473768 від 05.10.2025 вбачається, що 05.10.2025 о 00 год. 12 хв. по пр-т. Берестейському, 121-Д, у м. Києві водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Тoyota Sequoia, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку за допомогою приладу Драгер або у чергового лікаря-нарколога водій ОСОБА_1 відмовився на місці зупинки транспортного засобу.
Такі дії ОСОБА_1 кваліфіковані працівниками поліції як порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що встановлена адміністративна відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.
До протоколу додані: направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного, чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння та відеозапис з портативного реєстратора.
Дослідивши вказані докази суд встановив наступне.
З наявного в матеріалах справи направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного, чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції вбачається, що  ОСОБА_1  направляється до КНП «КМКЛ» № 10 для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння так як у нього виявлені ознаки сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. 
Будь-яких невідповідностей протоколу про адміністративне правопорушення, складеного стосовно  ОСОБА_1 , вимогам ст. 256 КУпАП судом не встановлено.
В свою чергу, наведені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини підтверджуються іншими доказами наявними у матеріалах справи.
З об`єктивної сторони адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП, може проявлятись у відмові особи, яка керує транспортним засобом, на вимогу працівника поліції від проходження в установленому порядку огляду на місці за допомогою спеціальних технічних засобів та/або в закладі охорони здоров`я для визначення стану алкогольного сп`яніння, а суб`єктивна сторона передбачає умисну форму вини.
Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому ст. 266 КУпАП, відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України від 09 листопада 2015 року №1452/735 та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17 грудня 2008 року №1103.
За правилами ч. ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
Згідно з п. 2 Інструкції № 1452/735 та п. 2 Порядку № 1103 огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Відповідно до п.4 Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Відповідно до п. 4 вказаної Інструкції ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.
У п. 12 розділу ІІ Інструкції №1452/735 визначено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в п.4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Відповідно до п. 7 вказаної Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Отже, відмова водія від проходження огляду на стан, зокрема, алкогольного сп`яніння, є підставою для притягнення його до відповідальності за ст. 130 КУпАП.
З долученого до матеріалів справи в якості доказу відеозапису події з портативної камери поліцейського вбачається, що співробітник поліції запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер. ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду (зафіксований час на відео 00:14). 
В подальшому співробітники поліції ознайомили ОСОБА_1 з протоколом про адміністративне правопорушення та роз`яснюють йому його права (зафіксований час на відео 00:46).
Аналіз вказаних відеозаписів, які були долучені як докази до матеріалів справи, свідчить про те, що факт відмови  ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у запропонований працівником поліції спосіб (на місці зупинки або у медичному закладі) повністю підтверджується встановленими судом першої інстанції обставинами справи про адміністративне правопорушення та знайшов своє підтвердження під час перегляду справи апеляційним судом. Така відмова було зафіксована на бодікамеру працівника поліції.
При цьому, суд зауважує, що вимога поліцейського про необхідність проходження водієм ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння була чіткою і зрозумілою для сприйняття. На відеозаписі відображено чітку відмову  ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Факт відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та у медичному закладі зафіксовано на нагрудну камеру працівника поліції.
Доводи апеляційної скарги відносно того, що під час судового розгляду будь-яких доказів на підтвердження керування ОСОБА_1 автомобілем, в тому числі показання свідків, технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису не було встановлено та матеріали справи не містять, а наявний в матеріалах справи відеозаписи лише фіксують перебування ОСОБА_1 біля автомобіля під час спілкування з поліцейськими, суд апеляційної інстанції не приймає, оскільки судом першої інстанції було надано оцінку таким доводам сторони захисту. 
Так, зокрема, суд першої інстанції правильно зазначив, що  ОСОБА_1 у ході спілкування із поліцейськими не намагався надати патрульним жодних даних про особу, яка з його слів керувала транспортним засобом, аби не бути притягнутим до адміністративної відповідальності за діяння, якого він фактично, на його переконання, не вчиняв. ОСОБА_1 у ході складення адміністративних матеріалів було висловлено такі твердження: «…поїхав, помог, ще й влип…», «…я приїхав сюда…», «…у вас же є дтп, це не те, що я там мотався по городу чи привишав швидкість…». 
Сукупність даних факторів - бажання вирішити питання шляхом надання поліцейським неправомірної вигоди, аби вони не складали протокол на нього, відсутність на місці події інших осіб (крім ОСОБА_1 та працівників поліції), фактичне прийняття останнім факту складення стосовно нього протоколу та відсутність будь-яких заперечень з цього приводу, праваильно та обгрунтовано дозволяють суду стверджувати, що автомобілем Тoyota Sequoia, д.н.з. НОМЕР_1 , 05.10.2025 о 00 год. 12 хв. по пр-т. Берестейському, 121-Д, у м. Києві керував саме ОСОБА_1 .
Доводи апеляційної скарги відносно того, що поліцейським до протоколу про адміністративне правопорушення не додано відеозапис з нагрудної камери у повній мірі, який має бути безперервний, що може свідчити про те, що відеозапис змінювався (редагувався) особою, яка копіювала відеозапис та DVD-диск та прямо заборонено Інструкцією №100, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки такі доводи не підтверджені належними та допустимими доказами, а зводяться лише до припущень сторони захисту.
Доводим апеляційної скарги відносно того, що працівниками поліції в протоколі серії ЕПР 1 №473768 від 05.10.2025 взагалі не відображено факт порушення Правил дорожнього руху України, скоєне водієм, якщо з їх боку відбулась зупинка автомобіля під керуванням ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції не приймає оскільки підстави зупинки транспортного засобу не можуть впливати на вирішення питання про винність чи не винність особи у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 130 КУпАП. Наявність підстав для зупинки транспортного засобу не підлягає доказуванню у ході провадження у справі про адміністративніправопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, у зв`язку із тим, що ці обставини не входять до об`єктивної сторони даних адміністративних правопорушень, а тому вказана обставина не може бути підставою для скасування оскаржуваної постанови.
З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги щодо неповного встановлення судом першої інстанції обставин, які мають значення для справи внаслідок неправильної оцінки доказів та ненадання належної оцінки доказам, не ґрунтуються на матеріалах справи, із яких вбачається, що усі обставини справи в першій інстанції були досліджені всебічно, повно і об`єктивно, висновки судді ґрунтуються на наявних у справі доказах та відповідають вимогам закону.
Апеляційний суд, оцінюючи кожен наведений доказ за своїм внутрішнім переконанням, вважає їх належними, допустимими та достовірними, а їх сукупність є достатньою, що обгрунтовано покладено судом першої інстанції в основу постанови щодо доведеності вини  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки останній, керуючи транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, на вимогу поліцейського відмовився пройти у встановленому порядку огляд з метою визначення стану алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР.
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду про доведеність вини  ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння є порушенням вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху і утворює самостійний склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Будь - яких істотних та переконливих доводів, які б спростовували висновки судді суду першої інстанції, викладені в оскаржуваній постанові, про доведеність вини  ОСОБА_1 та могли б бути підставою для її скасування або зміни, скаржником не наведено та під час апеляційного перегляду не встановлено. Такі доводи апеляційної скарги фактично зводяться до незгоди апелянта із прийнятою суддею постановою, проте висновків судді не спростовують. Відмова від проходження огляду на стан сп`яніння на вимогу поліцейського є окремим видом відповідальності за порушенням вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху та є закінченим правопорушенням.
У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» («O'Halloran and Francis v. the United Kingdom») від 2 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Суд першої інстанції згідно з вимогами ст.ст.245, 252, 280 КУпАП всебічно, повно і об`єктивно з`ясував обставини вчиненого правопорушення і виніс постанову, зміст якої відповідає вимогам ст.283 КУпАП, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_1 адвоката Натанчук В.В.
Керуючись, ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -
у х в а л и в:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Натанчук Валентини Вікторівнизалишити без задоволення.
Постанову Святошинського районного суду м. Києва від 15 грудня 2025 рокузалишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її ухвалення, єостаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя: