ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2026 року	Львів	Справа № 300/6550/24 пров. № А/857/44589/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді – Ніколіна В.В.,
суддів – Гінда О.М., Заверухи О.Б.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Івано-Франківської митниці на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2025 року (суддя – Біньковська Н.В., м. Івано-Франківськ) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Івано-Франківської митниці про визнання протиправними та скасування картки відмови у прийнятті митної декларації та рішення про коригування митної вартості товарів,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 у серпні 2024 року звернулася до суду з адміністративним позовом до Івано-Франківської митниці, в якому просила: визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 13.08.2024 №UA 206000/2024/000082/1; визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску транспортних засобів комерційного призначення від 13.08.2024 №UA206070/2024/000152. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідачем в порушення статей 51-54, 57 Митного кодексу України, за наявності всіх документів, які підтверджують заявлену декларантом митну вартість товару - транспортного засобу марки "VOLVO", модель - "ХС60", VIN - НОМЕР_1 , календарний рік виготовлення – 2020. Стверджує, що наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Позивач вважає, що відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішенні порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом. Формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватись як заниження митної вартості, не є перешкодою для застосування основного методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за ціною договору.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2025 року позов задоволено.

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, його оскаржив відповідач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову. В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що джерелом інформації для визначення митної вартості використано пропозицію щодо продажу даного ТЗ на Інтернет сторінці www.mobile.de, наявна інформація щодо пропозиції до продажу транспортного засобу ідентичної марки, моделі, технічним характеристика, технічному стану за ціною – 17990 євро. Коригування здійснювалося на транспортні витрати у сумі 13532 грн. Відтак визначена митна вартість 18290 євро. Враховуючи це, МД не могла бути оформлена зо основним методом – за ціною договору, бо сума, яка зазначена в рахунку-фактурі не була підтверджена.
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу в якому просить залишити таку без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні), апеляційний суд вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження відповідно до положень пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що 12.08.2024 декларантом – ОСОБА_2 , в інтересах ОСОБА_1 , як особи, відповідальної за фінансове регулювання (вантажоодержувач ОСОБА_3 ) подано до митного органу митну декларацію №24UA206070010395U8, якою задекларовано для митного оформлення товар, який ввозиться на територію України, автомобіль легковий, який був у використанні, марки "VOLVO", модель "ХС60”, наявні ознаки пошкоджень після ДТП, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 , тип двигуна – дизель, потужність двигуна – 140 кВт. Об`єм циліндрів двигуна 1969 см. куб, номер двигуна – немає даних. Календарний рік виготовлення – 2020. Колісна формула 4х2. Кількість місць, включаючи місце водія – 5. Наявні пошкодження КТЗ пошкоджено ЛФП, забруднено салон, праве переднє крило, праві передні та задні двері, правий поріг, права стійка, спрацювали подушки безпеки. Призначений для перевезення пасажирів по дорогах загального користування. Виробник "VOLVO". Країна виробництва, країна походження Швеція (а.с.118).
У вказаній митній декларації декларантом у графі 42 зазначено ціну товару 8800,0000 EUR, у графі 43 митної декларації визначено “6” метод, в графі 45 митної декларації наведено суму коригування – 502717,60 грн.
Одночасно із митною декларацією декларантом надано ряд документів для підтвердження митної вартості товару і обраного методу її визначення. Зокрема, додано рахунок-фактуру №409/24 від 29.07.2024, свідоцтво про реєстрацію транспорту засобу НОМЕР_2 від 20.05.2020, свідоцтво про реєстрацію транспорту засобу НОМЕР_3 від 20.05.2020, свідоцтво про реєстрацію транспорту засобу НОМЕР_4 від 08.08.2024, документ, що підтверджує перевезення товару, транспорті витрати від 12.08.2024, висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією 12082024_IF20240812-002 від 12.08.2024, договір про надання послуг митного брокера №09/08 від 09.08.2024, висновок про походження товару або акт експертизи, виданий уповноваженим органом від 09.08.2024, паспорт громадянина України з відміткою про реєстрацію місця проживання в Україні НОМЕР_5 від 14.03.2002, паспорт громадянина України з відміткою про реєстрацію місця проживання в Україні НОМЕР_6 від 16.01.2019, акт про проведення фізичного огляду, від 12.08.2024, витяг з сайту про вартість від 12.08.2024, довіреність від 27.01.2022, експертна довідка №27/08 від 09.08.2024, фото автомобіля від 12.08.2024 (а.с.118).
13.08.2024 за результатами розгляду поданої митної декларації №24UA206070010395U8 від 12.08.2024 Івано-Франківською митницею винесено оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів №UA206000/2024/000082/1.
В обґрунтування вказаного рішення (графа 33) зазначено, що митна вартість імпортованого товару не може бути визнана у зв`язку з невідповідністю обраного декларантом методу визначення митної вартості. Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 54 МКУ здійснено контроль наявності в підтверджуючих документах усіх відомостей в кількісному виразі, використаних при обчисленні митної вартості, заявлена митна вартість даних товарів нижча від подібних і аналогічних товарів митне оформлення яких здійснено. Проведено консультації з декларантом згідно з ст. 57 МКУ. Неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МКУ) та методу 2б (ст. 60 МКУ) з причини відсутності в митному органі та в декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2 в (ст. 62 МКУ) та методу 2 г (ст.63 МКУ) з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митному органі. (Митний кодекс України від 13.03.2012 №4495 розділ III). Джерелом інформації для визначення митної вартості використано цінову пропозицію щодо продажу ТЗ на сайті www.mobile.de наявна інформація щодо пропозиції до продажу транспортного засобу ідентичної марки, моделі, технічним характеристикам, технічному стану за ціною - 17990 євро. Коригування здійснювалося на транспортні витрати у сумі 13532 грн. Визначена митна вартість - 18290 євро (а.с.154).
При цьому, у графі 30 “коригування” зазначено вартість 18290,00 євро, а у графі 31 наявна інформація про коригування за шостим методом (а.с.154).
Також Івано-Франківською митницею винесено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення за №UA206070/2024/000152, відповідно до якої декларанту відмовлено у митному оформленні (випуску) товарів з тих причин, що «митна вартість імпортованого товару не може бути визнана у зв`язку з невідповідністю обраного декларантом методу визначення митної вартості. Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 54 МКУ здійснено контроль наявності в підтверджуючих документах усіх відомостей в кількісному виразі, використаних при обчисленні митної вартості, заявлена митна вартість даних товарів нижча від подібних і аналогічних товарів митне оформлення яких здійснено. Проведено консультації з декларантом згідно з ст. 57 МКУ. Неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МКУ) та методу 26 (ст. 60 МКУ) з причини відсутності в митному органі та в декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2 в (ст. 62 МКУ) та методу 2 г (ст.63 МКУ) з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митному органі. (Митний кодекс України від 13.03.2012 №4495 розділ III). Джерелом інформації для визначення митної вартості використано цінову пропозицію щодо продажу ТЗ на Інтернет сторінці (сайт) «www. mobile.de наявна інформація щодо пропозиції до продажу транспортного засобу ідентичної марки, моделі, технічним характеристикам, технічному стану за ціною - 17990 євро. Коригування здійснювалося на транспортні витрати у сумі 13532 грн. Визначена митна вартість - 18290 євро (а.с.156).
Також роз`яснено вимоги, виконання яких забезпечить можливість прийняття митної декларації, митного оформлення – подати митну декларацію згідно прийнятого рішення про коригування митної вартості №UA206000/2024/000082/1 від 13.08.2024. Декларанту доведено можливість оскарження цього рішення (а.с.156).
15.08.2024 декларантом – ОСОБА_2 , в інтересах ОСОБА_1 , як особи, відповідальної за фінансове регулювання (вантажоодержувач ОСОБА_3 ), подано до митного органу митну декларацію №24UA206070010578U0, якою задекларовано для митного оформлення товар, який ввозиться на територію України, автомобіль легковий, який був у використанні, марки "VOLVO", модель "ХС60”, наявні ознаки пошкоджень після ДТП, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 , тип двигуна – дизель, потужність двигуна – 140 кВт. Об`єм циліндрів двигуна 1969 см. куб, номер двигуна – немає даних. Календарний рік виготовлення – 2020. Колісна формула 4х2. Кількість місць, включаючи місце водія – 5. Наявні пошкодження КТЗ пошкоджено ЛФП, забруднено салон, праве переднє крило, праві передні та задні двері, правий поріг, права стійка, спрацювали подушки безпеки. Призначений для перевезення пасажирів по дорогах загального користування. Виробник "VOLVO". Країна виробництва, країна походження Швеція (а.с.157).
У вказаній митній декларації декларантом у графі 42 зазначено ціну товару 8800,0000 в графі 43 митної декларації проставлено «1» та «6» метод, в графі 45 митної декларації наведено суму коригування – 414502,77 (а.с.157).
Позивач не погодившись з спірним рішенням про коригування митної вартості товарів, та карткою відмови в прийнятті митної декларації звернувся до суду з даним позовом.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.
Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
За приписами частини першої статті 1 Митного кодексу України (далі - МК України, в редакції, станом на час спірних правовідносин), законодавство України з питань митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів.
Згідно із частиною 1 статті 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.
Відповідно до статті 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою (частина 1 статті 52 МК України).
У випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (частина 1 статті 53 МК України).
Згідно частини 2 статті 53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Частиною 3 статті 53 Митного кодексу України визначено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Частиною 4 статті 58 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.
У відповідності до частини 5 статті 58 Митного кодексу України ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
За змістом частини 2 статті 52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.
Згідно частини 1 статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Відповідно до частини 2 зазначеної статті Кодексу основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
За приписами частини 1 статті 58 Митного кодексу України Метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.
Згідно з частиною 2 статті 58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
Відповідно до частини 3 статті 58 Митного кодексу України у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.
Частинами 3, 4, 5, 6 статті 57 Митного кодексу України передбачено, що кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу. Наведене передбачено частинами 4, 5 статті 57 МК України.
При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
У відповідності до частин 1, 2, 3 та 5 статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний: 1) здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 2) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; 3) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих у разі коригування митної вартості, а також щодо підстав здійснення такого коригування; 4) випускати у вільний обіг товари, що декларуються: у разі визнання митним органом заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю; у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу.
Як передбачено частиною 6 статті 54 Митного кодексу України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Відповідно до частини 1 статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Згідно зі статтею 361 МК України управління ризиками - це робота митних органів з аналізу ризиків, виявлення та оцінки ризиків, розроблення та практичної реалізації заходів, спрямованих на мінімізацію ризиків, оцінки ефективності та контролю застосування цих заходів. Під ризиком розуміється ймовірність недотримання вимог законодавства України з питань митної справи.
Митні органи застосовують систему управління ризиками для визначення товарів, транспортних засобів, документів і осіб, які підлягають митному контролю, форм митного контролю, що застосовуються до таких товарів, транспортних засобів, документів і осіб, а також обсягу митного контролю.
Цілями застосування системи управління ризиками є: 1) запобігання, прогнозування і виявлення порушень законодавства України з питань митної справи; 2) забезпечення більш ефективного використання наявних у митних органів ресурсів та зосередження їх уваги на окремих згрупованих об`єктах аналізу ризику, щодо яких є потреба у застосуванні окремих форм митного контролю або їх сукупності, а також у підвищенні ефективності митного контролю (областях ризику); 3) забезпечення в межах повноважень митних органів заходів із захисту національної безпеки, життя і здоров`я людей, тварин, рослин, довкілля, інтересів споживачів; 4) прискорення митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України.
Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що обов`язок доведення заявленої митної вартості товару покладається на декларанта. Разом з цим, митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи. Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності визначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з цим у розумінні вищенаведених норм сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

На думку суду, виходячи із встановлених обставин справи та досліджених доказів, відповідач безпідставно відмовив у визнанні заявленої митної вартості товарів, з огляду на таке.
Митну вартість імпортованого транспортного засобу, що вказана декларантом у митній декларації №24UA206070010395U5 від 12.08.2024, визначено за 6 методом (фактурна вартість – 8800,00 євро, митна вартість – 10900,00 євро, транспортні витрати – 300 євро), а до самої митної декларації додано документи, які підтверджують заявлені відомості про митну вартість товару.
Зокрема, додано рахунок-фактуру №409/24 від 29.07.2024 на суму 8800,00 євро, свідоцтво про реєстрацію транспорту засобу НОМЕР_2 від 20.05.2020, свідоцтво про реєстрацію транспорту засобу НОМЕР_3 від 20.05.2020, свідоцтво про реєстрацію транспорту засобу НОМЕР_4 від 08.08.2024, документ, що підтверджує перевезення товару, транспорті витрати від 12.08.2024, висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією 12082024_IF20240812-002 від 12.08.2024, договір про надання послуг митного брокера №09/08 від 09.08.2024, висновок про походження товару або акт експертизи, виданий уповноваженим органом від 09.08.2024, паспорт громадянина України з відміткою про реєстрацію місця проживання в Україні НОМЕР_5 від 14.03.2002, паспорт громадянина України з відміткою про реєстрацію місця проживання в Україні НОМЕР_6 від 16.01.2019, акт про проведення фізичного огляду, від 12.08.2024, витяг з сайту про вартість від 12.08.2024, довіреність від 27.01.2022, експертна довідка №27/08 від 09.08.2024, фото автомобіля від 12.08.2024 (а.с.118).
Згідно інформації транспортних витрат від 12.08.2024 транспорті витрати становлять 300 євро (а.с.30).
За змістом звіту про незалежну оцінку колісного транспортного засобу (легковий універсал – В, марка - "VOLVO", модель ХС60, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 ) від 12.08.2024 вартість об`єкта оцінки становить 8255,00 євро, що з врахуванням курсу НБУ (курс євро на дату оцінки 44,8855 грн за 1 євро) станом на дату оцінки становить 370529,80 грн (а.с.31).
В акті про проведення фізичного огляду товарів та інших предметів від 12.08.2024 зазначено, що проведено огляд автомобіля легкового, який був у використанні, марки "VOLVO", модель "ХС60”, у якого наявні ознаки пошкоджень після ДТП, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 , тип двигуна – дизель, потужність двигуна – 140 кВт. Об`єм циліндрів двигуна 1969 см. куб, номер двигуна – немає даних. Календарний рік виготовлення – 2020. Модельний рік виготовлення – 2020. Колісна формула 4х2. Кількість місць, включаючи місце водія – 5. Наявні пошкодження КТЗ пошкоджено ЛФП, забруднено салон, праве переднє крило, праві передні та задні двері, правий поріг, права стійка, спрацювали подушки безпеки. Призначений для перевезення пасажирів по дорогах загального користування. Виробник "VOLVO". Країна виробництва, країна походження Швеція. Вага брутто 1791. Вага нетто 1791 (а.с.54).
Згідно оскаржуваних рішень відповідача підставою для відмови у митному оформленні вказаного вище транспортного засобу марки "VOLVO", модель "ХС60”, номер кузова НОМЕР_1 , за заявленою декларантом у митній декларації митною вартістю автомобіля, є те, що митна вартість імпортованого товару не може бути визнана у зв`язку з невідповідністю обраного декларантом методу визначення митної вартості.
Зазначено, що джерелом інформації для визначення митної вартості вказаного автомобіля використано цінову пропозицію щодо продажу ТЗ на Інтернет сторінці (сайт) www.mobile.de, де наявна інформація щодо пропозиції продажу транспортного засобу ідентичної марки, моделі, технічним характеристикам, технічному стану за ціною 17990 євро. Коригування здійснювалося на транспортні витрати у сумі 13532 грн. Визначена митна вартість 18290 євро.
В наданому відповідачем витягу із сайту www.mobile.de зазначено, що автомобіль марки "VOLVO", модель "ХС60” є уживаним, пошкодженим, непридатним до експлуатації (а.с.155).
Суд апеляційної інстанції погоджується, що ціна транспортного засобу залежить від багатьох факторів, а оціночна вартість різних транспортних засобів, навіть в межах однієї категорії та марки, може суттєво відрізнятися в залежності від інших характеристик та їх технічного стану.
В наданому відповідачем витягу із сайту www.mobile.de відсутні відомості щодо повної комплектації зазначеного в ньому транспортного засобу, про характер пошкоджень.
Колегія суддів зазначає, що митний орган скоригував митну вартість із урахуванням вартості вищевказаного транспортного засобу, врахувавши аналогічність марки, моделі, року виробництва, комплектності. Однак, спірне рішення не містить порівняння індивідуальних ознак оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом, зокрема: загальний технічний стан, ознаки вжитку, ступінь зносу, покази одометра тощо. В цілому не відомо за яким методом в результаті здійснено митне оформлення цього транспортного засобу, чи мало місце коригування, які документи подавалися під час розмитнення, митним органом не враховано різницю технічного стану транспортних засобів. Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що можливість поставки товару іншим покупцям за меншою ціною відповідає принципам свободи зовнішньоекономічних зв`язків та не суперечить нормам національного та міжнародного законодавства.
Імпортований позивачем транспортний засіб, як і будь-який інший, має свої особливості в частині комплектації, пробігу, амортизації в ході експлуатації, поломок та пошкоджень. Наявні в матеріалах справи докази свідчать про те, що відповідачем не враховано індивідуальні особливості придбаного позивачем транспортного засобу, що мають суттєвий вплив на його ринкову вартість.
Дійсно, статтею VII Генеральної угоди про тарифи й торгівлю, визначено, що оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або подібного товару, і не повинна ґрунтуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості. Імпортований позивачем транспортний засіб, як і будь-який інший має свої особливості в частині комплектації, пробігу, амортизації в ході експлуатації, поломок та пошкоджень. Разом з тим, хоч митний орган і зазначає, що ним визначена вартість залежно від комплектації та технічного стану, водночас спірні рішення не містять порівняльних характеристик технічного стану транспортних засобів. Відповідачем не враховано індивідуальні особливості придбаного позивачем транспортного засобу, що мають суттєвий вплив на його ринкову вартість. 
Відтак, відповідачем не доведено, що взятий за основу визначення митної вартості транспортний засіб був ідентичний, в тому числі по його комплектності та технічному стану тому, що ввозився позивачем.
Згідно з матеріалами справи, на підтвердження вартості товару, що імпортується, позивачем було надано митному органу разом з митною декларацією, зокрема, рахунок-фактуру від 11.08.2024 №409/24, в якому вартість означеного транспортного засобу, вказана у розмірі 8800,00 євро (ціна нетто) (а.с.24). У вказаному рахунку також зазначено прізвище та ім`я позивача, його адреса, реквізити продавця. Рахунок засвідчено підписом відповідальної особи та печаткою продавця.
Тобто, наведений платіжний документ містить всі необхідні реквізити, які дозволяють чітко ідентифікувати ввезений позивачем товар та його ціну.
Крім того, за змістом наданого позивачем митному органу витягу із сайту suchen.mobile.de загальна вартість вказаного вище автомобіля становила 10900 євро. При цьому зазначено, що вартість авто без податку - 8882 євро (ціна нетто), 19 % становить ПДВ (MwSt) (а.с.152).
Суд апеляційної інстанції вважає, що коригування митної вартості є способом мінімізації шкоди державі від невірного декларування товарів, що ввозяться на територію України, однак таке корегування, як і будь-яке інше рішення суб`єкта владних повноважень, має відповідати критеріям законності, які наведені у частині 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, чого відповідачем при прийнятті оскаржуваних рішень не дотримано. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) і єдиною підставою його незастосування є, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірно та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. 
Обсяг та зміст документів, наданих декларантом свідчить про нічим необмежену можливість митного органу ідентифікувати платіж з товаром, пред`явленим до митного оформлення. 
Отже, сума, яка зазначена в рахунку-фактурі (інвойсі), подана декларантом, була підтверджена.
Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд вважає, що апелянт не навів доказів того, що документи, подані декларантом, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, разом з тим, використані декларантом відомості підтверджені документально та визначені кількісно; їх достовірність не спростована відомостями від компетентних органів інших країн щодо не підтвердження обставин придбання транспортного засобу, або що видані позивачу документи є фіктивними чи недійсними.
За таких обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо визнання протиправними та скасування спірного рішення Івано-Франківської митниці про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення .

Щодо стягнення судом першої інстанції з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу в розмірі 5000 грн., колегія суддів зазначає наступне.
Статтею 134 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ч.9 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
При визначенні суми відшкодування слід враховувати критерії реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерій розумності, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
На підтвердження надання правової допомоги та понесення позивачем витрат у розмірі 5 000 грн. до матеріалів справи надано копію договору про надання правничої допомоги від 14.08.2024 (а.с.98), укладеного між адвокатом Чобанюком М.М. та ОСОБА_1 , предметом якого є надання правової допомоги.
У пункті 4.1 вказаного договору зазначено, що розмір гонорару встановлюється в розмірі 5000 грн.
Також, адвокатом Чобанюком М.М. надано суду ордер на надання правової допомоги серії АТ №1077957 від 24.08.2024 (а.с.11), квитанцію про оплату послуг адвоката від 21.08.2024 згідно договору №62 від 14.08.2024 на суму 5000 грн (а.с.16), опис виконаних робіт у формі рахунку до договору про надання правничої допомоги №62 від 14.08.2024 (а.с.100).
За змістом опису виконаних робіт у формі рахунку до договору про надання правничої допомоги №62 від 14.08.2024 адвокатом Чобанюком М.М. надано правничу допомогу наступного характеру:
- усні консультації та попереднє вивчення матеріалів, що стосуються позову про визнання протиправними та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації №UA206070/2024/000152 та рішення про коригування митної вартості від 13.08.2024 №UA206000/2024/000082/1, 2 години, вартість 500 грн;
- формування правової позиції, 2 години, вартість 500 грн;
- формування та надсилання адвокатського запиту від 16.08.2024, 4 години, вартість 1000 грн;
- складення позову, 10 годин, вартість 3000 грн.;
Кількість годин робочого часу адвоката, витраченого на надання послуг 18 годин. Вартість наданих послуг 5000 гривень (а.с.100).
Відповідно до квитанції від 21.08.2024 позивач сплатила адвокату кошти в розмірі 5000,00 грн за адвокатські послуги.
Оцінивши наведені докази, колегія суддів вважає, що визначаючи співмірність заявлених до відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що заявлені позивачем до відшкодування 5000 грн витрат на правничу допомогу є обґрунтованими, відповідають реальності таких витрат, розумності їхнього розміру. Заявлений розмір витрат є співмірним із складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг).
А тому, з огляду на обсяг наданих адвокатами послуг, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що загальна сума витрат на професійну правничу допомогу, яку належить стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача становить 5000,00 грн.

Отже, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про задоволення адміністративного позову.

В підсумку, апеляційний суд переглянув оскаржуване рішення суду і не виявив порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до ухвалення незаконного судового рішення, щоб його скасувати й ухвалити нове.

Міркування і твердження апелянта не спростовують правильності правових висновків цього рішення, у зв`язку з чим його апеляційна скарга на рішення суду не підлягає задоволенню.

Згідно із статтею 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам статті 242 КАС України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Керуючись ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Івано-Франківської митниці залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2025 року в справі №300/6550/24 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя	 	В. В. Ніколін 	
судді	 	О. М. Гінда 	
 	 	О. Б. Заверуха