Справа № 296/6684/22
2/296/65/26 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"16" січня 2026 р. м.Житомир

Корольовський районний суд міста Житомира
в складі: головуючого - судді Пилипюк Л. М.
за участю секретаря судового засідання Клименко Е. В.,
представника позивача адвоката Налапко М. М.(в режимі відеоконференції),
представника відповідача Головного управління Національної поліції в Житомирській області Мельничука Ю. В.,
представника відповідача Житомирської обласної прокуратури Слівінського О. О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до держави Україна в особі Житомирської обласної прокуратури, Головного управління Національної поліції в Житомирській області, Державної казначейської служби України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів: Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України», про повернення майна та відшкодування моральної шкоди,
В С Т А Н О В И В:
06 жовтня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Корольовського районного суду міста Житомира з позовом до держави Україна Житомирської обласної прокуратури, Головного управління Національної поліції в Житомирській області, Державної казначейської служби України про повернення майна та відшкодування моральної шкоди.
Свій позов ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що він з 19 березня 2003 року по 27 грудня 2018 року здійснював підприємницьку діяльність, основним видом його діяльності було лісопильне та стругальне виробництво. Під час розслідування кримінальної справи № 11/187046 за ч. 3 ст. 364, ч. 3 ст. 246, ч. 5 ст. 27, 246 КК України, 07 жовтня 2011 року в ході проведення обшуку у належних йому цехах по обробітку деревини, розташованих у селах Журжевичі та Варварівка Коростенського (колишнього Олевського) району, слідчими прокуратури та оперативними працівниками поліції було незаконно вилучено належний йому на праві власності майно, зокрема, лісопродукцію (будівельний ліс, діловий ліс, дошки, бруси), перелік якої зазначено в протоколах обшуку.Всього, у нього незаконно вилучено деревини та виробів з неї на загальну суму 457 104 гривень. За інформацією Житомирської обласної прокуратури вилучена лісопродукція була передана на відповідальне ДП «Олевське лісове господарство».
07 жовтня 2011 року слідчим слідчого відділу прокуратури Житомирської області Вапаєвим В. Р. вилучену в ході обшуків лісопродукцію визнано речовими доказами. Позивач зазначає, що він був протиправно позбавлений права користування і розпорядження належним йому майном та отримувати дохід від законної підприємницької діяльності. 
За заявою позивача 18 квітня 2014 року заступником прокурора Житомирської області старшим радником юстиції Борисенком С.М. у кримінальному провадженні № 42014060000000019 вищевказані постанови від 07 жовтня 2011 року про визнання лісопродукції речовими доказами скасовані. Однак, вилучена лісопродукція йому досі не повернута, вона перебуває у протиправному незаконному володінні Житомирської обласної прокуратури та Головного управління Національної поліції в Житомирській області. На початку січня 2020 року йому стало достовірно відомо про те, що така лісопродукція відсутня на зберіганні у ДП «Олевське лісове господарство», в якому вона мала зберігатися. 
Позивач та його представник - адвокат Налапко М. М. після отримання відповідної інформації неодноразово зверталися до державного підприємства «Олевське лісове господарство», Житомирської обласної прокуратури та Головного управління Національної поліції в Житомирській області із заявами про повернення ОСОБА_1 лісопродукції, однак, такі звернення залишились безрезультатними. 
Після численних заяв та скарг ГУНП в Житомирській області проведено службове розслідування, за результатами якого було встановлено втрату тимчасово вилученого в ході обшуків майна, однак у добровільному порядку відповідачі ОСОБА_1 спричинену шкоду не відшкодували.
ДП «Олевське лісове господарство» також відмовилось повертати незаконно вилучену в позивача лісопродукцію.
ОСОБА_1 зазначає, що з 07 жовтня 2011 року по 18 квітня 2014 року держава вважала його обвинуваченим у справі про його співучасть у вчиненні з працівником правоохоронного органу ряду злочинів, в тому числі тяжких. Позивач вважає, що він впродовж 30 місяців був незаконно притягнутий до кримінальної відповідальності, адже після проведених обшуків відповідачі мали намір його затримати, а тому йому довелось покинути місце постійного проживання та переховувались у різних регіонах України.
Покликаючись на статті 1167, 1176 Цивільного кодексу України, положення Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», ОСОБА_1 зазначає, що внаслідок незаконних дій відповідачів, таких як незаконне кримінальне переслідування як підозрюваного та обвинуваченого, незаконне утримання належного йому майна та не поверненння цього майна, йому спричинена моральна шкода. Позивач вказує, що відповідно до закону мінімальний гарантований розмір відшкодування йому моральної шкоди становить 201 000 гривень, виходячи з розрахунку: 6 700 гривень х 30 місяців. Разом з тим, через розповсюдження відносно нього негативної інформації серед знайомих та мешканців села він відчував безвихідь, відчай, тривогу та приниження. Внаслідок незаконних дій та бездіяльності правоохоронних органів він пережив моральні страждання, втратив можливість професійного зростання, тощо. Позивач бажає щоб держава відшкодувала йому шкоду, заподіяну неповерненням майна, вилученого правоохоронними органами. Загальний розмір спричиненої йому моральної шкоди ОСОБА_1 оцінює в 701 000 гривень.
На підставі наведеного позивач просить стягнути з державного бюджету України через Державну казначейську службу України на користь ОСОБА_1 моральну шкоду, завдану незаконними діями органів досудового розслідування, 701 000 гривень; зобов`язати Житомирську обласну прокуратуру та Головне управління Національної поліції в Житомирській області повернути ОСОБА_1 з чужого незаконного володіння належну йому лісопродукцію.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06 жовтня 2022 року головуючим суддею у справі № 296/6684/22 визначено суддю Корольовського районного суду міста Житомира Анциборенко Н. М.
Ухвалою судді Корольовського районного суду міста Житомира Анциборенко Н. М. від 12 жовтня 2022 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.
08 листопада 2022 року до суду від представника відповідача – ГУНП в Житомирській області надійшов відзив на позовну заяву. Заперечуючи вимоги позову, представник відповідача зазначає, що на підставі Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» шкода відшкодовується державою у випадках незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється ч. 1 ст. 1176 Цивільного кодексу України, а саме випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. Разом з тим, ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності не притягувався, жодного рішення про застосування до нього дій, передбачених ч. ст. 1176 Цивільного кодексу України немає. Також представник ГУНП в Житомирській області додає, що наявність певних недоліків у процесуальній діяльності не може сама по собі бути підставою для безумовного відшкодування моральної шкоди. Також позивачем не надано доказів на підтвердження факту завдання йому моральної шкоди внаслідок протиправних дій посадових осіб ГУНП в Житомирській області, а також належним чином не підтверджено розміру заявленої до стягнення суми моральної шкоди. На підставі наведеного представник відповідача ГУНП в Житомирській області просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.
14 грудня 2022 року до суду від представника відповідача Житомирської обласної прокуратури надійшов відзив на позовну заяву. Обґрунтовуючи свою позицію, представник відповідача зазначає, що після проведених 07 жовтня 2011 року обшуків вилучена лісопродукція передана інженеру з охорони лісу ДП «Олевське лісове господарство» ОСОБА_2 , який приймав участь у проведенні слідчої дії. Цього ж дня факт передачі вищевказаному працівнику лісогосподарства вилученої лісопродуції засвідчено в постанові слідчого про визнання майна речовими доказами. Таким чином, лісопродукцію передано на зберігання представнику ДП «Олевське лісове господарство». За результатами досудового розслідування 29 березня 2012 року заступником прокурора області затверджено обвинувальний висновок по кримінальній справі 187046/11 за обвинуваченням ОСОБА_3 за ст. 246, ч. 3 ст. 364, ч. 2 ст. 367 КК України, ОСОБА_4 за ч. 5 ст. 27, ст. 246 КК України та направлено справу до Олевського районного суду для розгляду. Однак, в подальшому справу направлено прокурору Житомирської області для організації додаткового розслідування у зв`язку з тим, що в кримінальній справі пред`явлено неконкретне обвинувачення та не встановлено характер та розмір шкоди, завданої злочином. Постановами прокурора про скасування постанови про визнання речовими доказами від 18 квітня 2014 року за заявою ОСОБА_1 скасовано визнання речовими доказами лісопродукції, яка була вилучена в ході обшуків в с. Варварівка та с. Журжевичі. Наразі досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні триває. У ході досудового розслідування на адресу ДП «Олевське лісове господарство» в порядку ст. 93 КПК України здійснено запит щодо зберігання та повернення вилученої деревини. Згідно з отриманою відповіддю вилучена лісопродукція зберігалась за адресою: АДРЕСА_1 . Позовна вимога про повернення лісопродукції є безпідставною, оскільки документально підтверджено, що вказана лісопродукція передана на відповідальне зберігання до ДП «Олевське лісове господарство». Щодо вимог позову про відшкодування моральної шкоди представник відповідача зазначає, що, виходячи зі змісту позовної заяви, ОСОБА_1 не навів аргументованих доводів та конкретних прикладів на підтвердження факту вчиненого органами прокуратури Житомирської області фізичного чи психологічного впливу в ході досудового розслідування кримінального провадження № 42014060000000019, що вказувало б на спричинення йому моральних страждань, настання інших негативних подій та явищ. В ході досудового розслідування органи прокуратури діяли відповідно до вимог КПК України, будь-які дії прокуратури Житомирської області відносно позивача незаконними не визнавались. А тому, прокуратура Житомирської області не завдавала позивачу моральної шкоди. На підставі наведеного представник прокуратури Житомирської області просить в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.
Ухвалою Корольовського районного суду міста Житомира від 27 лютого 2025 року в задоволенні заяви представника позивача адвоката Налапка М. М. про відвід судді Анциборенко Н. М. відмовлено, а також задоволено заявлений суддею Анциборенко Н. М. самовідвід від розгляду цієї справи.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13 березня 2025 року головуючим суддею у цій справі визначено суддю Корольовського районного суду міста Житомира Пилипюк Л. М.
Ухвалою судді від 17 березня 2025 року справу прийнято до розгляду, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.
25 березня 2025 року до суду від представника відповідача ГУНП в Житомирській області надійшов відзив на позовну заяву, зміст якого в повній мірі відповідає змісту відзиву, який надійшов до суду 08 листопада 2022 року
Ухвалою суду від 13 травня 2025 року до участі в цій справі залучено Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України» в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів.
Ухвалою суду від 04 червня 2025 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті.
Ухвалою суду від 23 червня 2025 року відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача Житомирської обласної прокуратури про зупинення провадження у справі.
Ухвалою суду від 04 вересня 2025 року витребувано докази в Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України».
Представник позивача адвокат Налапко М. М., беручи участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, вимоги позову підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити.
Представник відповідача Житомирської обласної прокуратури Слівінський О. О. в судовому засіданні просив в задоволенні позову відмовити.
Представник відповідача ГУНП в Житомирській області Мельничук Ю. В. у судовому засіданні вимоги позову заперечив, просив в задоволенні позову відмовити.
Представник відповідача Державної казначейської служби України в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи шляхом отримання судової повістки до Електронного кабінету.
Представник третьої особиДержавного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджено довідкою про отримання судової повістки до Електронного кабінету. 
Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази у справі, встановивши обставини справи та відповідні їм правовідносини, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав.
Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Зі змісту ст. 12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд установив, що 07 жовтня 2011 року в лісопильних цехах ОСОБА_1 в селах Журжевичі та Варварівка Олевського району Житомирської області проведено обшуки в межах досудового розслідування кримінальної справи, порушеної відносно майстра лісу Журжевицького лісництва ДП «Олевське лісове господарство» ОСОБА_5 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 364, ст. 246 КК України та ОСОБА_4 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 246 КК України.
За результатами проведеного 07 жовтня 2011 року обшуку в ОСОБА_1 виявлено та вилучено, зокрема, лісопродукцію, а саме: будівельний ліс сосновий 1 гатунку довжиною 6 м. - 44 шт.; будівельний ліс сосновий гатунку довжиною 4 м. - 6 шт.; дошку соснову обрізну товщиною 25 мм довжиною 4,5 м. - 113 шт.; дошку соснову обрізну товщиною 50 мм довжиною 6 м. - 8 шт.; ділову деревину сосни довжиною 6 м. - 68 шт.; ділову деревину сосни довжиною 4,5 м. - 6 шт.; дошку обрізну соснову товщиною 30 мм довжиною 4,5 м. - 500 шт.; дошку обрізну соснову товщиною 50 мм довжиною 4,5 м. - 92 шт.; брус обрізний сосновий довжиною 4,5 м. розміром 10х10 см. - 8 шт.; дошку обрізну соснову товщиною 70 мм довжиною 4,5 м. - 5 шт.; дошку обрізну соснову товщиною 30 мм довжиною 4,5 м. - 11 шт.; дошку обрізну соснову товщиною 30 мм довжиною 4,5 м. - 58 шт.; брус обрізний сосновий довжиною 4,5 м. розмірами 10х15 см - 10 шт.; брус обрізний довжиною 6 м розмірами 10х15 см - 17 шт.; дошку обрізну довжиною 6 м товщиною 50 мм - 24 шт.; дошку соснову обрізну довжиною 4,5 м товщиною 30 мм - 242 шт.; дошку соснову обрізну довжиною 4,5 м товщиною 50 мм - 247 шт.; брус сосновий обрізний довжиною 4,5 м розмірами 10х10 см - 27 шт.; брус обрізний сосновий довжиною 4,5 м розмірами 16х70 мм - 6 шт.; брус обрізний сосновий довжиною 4,5 м розмірами 15х10 см - 10 шт.; дошку не обрізну соснову довжиною 4,5 м товщиною 50 мм - 10 шт.; дошку не обрізну соснову довжиною 4,5 м товщиною 50 мм – 13 шт.; дошку хвойну обрізну довжиною 2 м товщиною 25 мм, об`ємом 4,16 метрів кубічних; дошку хвойну обрізну довжиною 3 м товщиною 25 мм; дошку обрізну довжиною 4 м, товщиною 25 мм, об?ємом 10,7 метрів кубічних; дошку хвойну обрізну довжиною 6 м, товщиною 25 мм - 252 шт.; брус обрізний сосновий довжиною 6 м, розмірами 10х15 см - 6 шт.; дошку обрізну соснову довжиною 6 м, товщиною 50 мм - 10 шт.; дошку обрізну довжиною 6 м, товщиною 50 мм - 15 шт.; дошку обрізну довжиною 4,5 м, товщиною 30 мм - 291 шт.; дошку обрізну соснову довжиною 4,5 м, товщиною 30 мм - 312 шт.; дошку необрізну довжиною 4,5 м, товщиною 10 мм - 15 шт.; діловий ліс сосновий довжиною 4,5 м, діаметром 20 см - 9 шт.; діловий ліс сосновий довжиною 4,5 м діаметром 22 см - 3 шт.; діловий ліс сосновий довжиною 4,5 м, діаметром 24 см. - 10 шт.; діловий ліс сосновий довжиною 4,5 м діаметром 30 см - 6 шт.; діловий ліс сосновий довжиною 4,5 м, діаметром 28 см - 2 шт.; діловий ліс сосновий довжиною 4,5 м, діаметром 26 см - 3 шт.; діловий ліс сосновий довжиною 4,5 м, діаметром 16 см - 4 шт.; діловий ліс сосновий довжиною 4,5 м діаметром 19 см - 1 шт.; діловий ліс сосновий довжиною 6 м, діаметром 24 см - 5 шт.; діловий ліс сосновий довжиною 6 м, діаметром 23 см - 2 шт.; діловий ліс сосновий довжиною 6 м, діаметром 20 см - 12 шт.; діловий ліс сосновий довжиною 4,5 м, діаметром 21 см - 5 шт.; діловий ліс сосновий довжиною 6 м, діаметром 22 см - 2 шт.; діловий ліс сосновий довжиною 4,5 м, діаметром 34 см - 1 шт.; діловий ліс сосновий довжиною 4,5 м, діаметром 23 см - 8 шт.; діловий ліс сосновий довжиною 4,5 м, діаметром 24 см - 15 шт.; діловий ліс сосновий довжиною 4,5 м, діаметром 30 см - 2 шт.; діловий ліс сосновий довжиною 4,5 м, діаметром 22 см - 3 шт.; діловий ліс сосновий довжиною 4,5 м, діаметром 10 см - 3 шт.; діловий ліс сосновий довжиною 4,5 м, діаметром 26 см - 3 шт.; діловий ліс сосновий довжиною 4,5 м, діаметром 36 см - 1 шт., діловий ліс сосновий довжиною 4,5 м, діаметром 32 см - 1 шт.; діловий ліс сосновий довжиною 4,5 м, діаметром 18 см - 2 шт.; діловий ліс сосновий довжиною 4,5 м діаметром 30 см - 1 шт.; діловий ліс сосновий довжиною 4,5 м, діаметром 24 см - 1 шт.; діловий ліс сосновий довжиною 4,5 м, діаметром 29 см - 1 шт.; діловий ліс довжиною 4,5 м, діаметром 20 см - 2 шт.; діловий ліс довжиною 4,5 м, діаметром 19 см - 2 шт.; діловий ліс довжиною 4,5 м, діаметром 16 см - 1 шт.; діловий ліс довжиною 4,5 м, діаметром 26 см - 3 шт.; діловий ліс довжиною 4,5 м, діаметром 24 см - 5 шт.; діловий ліс довжиною 4,5 м, діаметром 28 см - 4 шт.; діловий ліс довжиною 4,5 м, діаметром 21 см - 1 шт.; діловий ліс довжиною 4,5 м, діаметром 18 см - 1 шт.; діловий ліс довжиною 4,5 м, діаметром 22 см - 4 шт.; діловий ліс довжиною 4,5 м, діаметром 29 см - 1 шт.; діловий ліс довжиною 4,5 м, діаметром 30 см – 2 шт.; діловий ліс довжиною 4,5 м діаметром 34 см — 1 шт.; діловий ліс сосновий довжиною 4,5 м, діаметром 18 см - 6 шт.; діловий ліс сосновий довжиною 4,5 м, діаметром 16 см - 5 шт.; діловий ліс сосновий довжиною 4,5 м, діаметром 19 см - 1 шт.; діловий ліс сосновий довжиною 4,5 м, діаметром 14 см - 1 шт.; діловий ліс сосновий довжиною 4,5 м, діаметром 20 см - 3 шт.; діловий ліс сосновий довжиною 4,5 м, діаметром 20 см - 3 шт.; діловий ліс сосновий довжиною 4,5 м, діаметром 29 см - 1 шт.; діловий ліс сосновий довжиною 4,5 м, діаметром 24 см - 4 шт.; діловий ліс сосновий довжиною 4,5 м, діаметром 26 см - 2 шт.; діловий ліс сосновий довжиною 4,5 м, діаметром 30 см - 5 шт.; діловий ліс сосновий довжиною 4,5 м, діаметром 24 см - 6 шт.; діловий ліс сосновий довжиною 4,5 м, діаметром 20 см - 20 шт.; діловий ліс сосновий довжиною 4,5 м, діаметром 34 см - 1 шт.; діловий ліс сосновий довжиною 4,5 м, діаметром 26 см - 8 шт.; діловий ліс сосновий довжиною 4,5 м, діаметром 18 см - 11 шт.; діловий ліс сосновий довжиною 4,5 м, діаметром 22 см - 11 шт.; діловий ліс сосновий довжиною 4,5 м діаметром 32 см - 5 шт.; діловий ліс сосновий довжиною 4,5 м, діаметром 34 см – 1 шт.; діловий ліс сосновий довжиною 4,5 м, діаметром 24 см – 5 шт.;діловий ліс сосновий довжиною 4,5 м, діаметром 28 см – 8 шт.; діловий ліс сосновий довжиною 4,5 м, діаметром 30 см - 2 шт.; діловий ліс сосновий довжиною 4,5 м, діаметром 22 см - 3 шт.; діловий ліс сосновий довжиною 4,5 м, діаметром 30 см - 3 шт.; діловий ліс сосновий довжиною 4,5 м, діаметром 36 см - 1 шт.; діловий ліс сосновий довжиною 4,5 м, діаметром 32 см - 1 шт.; діловий ліс сосновий довжиною 4,5 м, діаметром 18 см - 2 шт.; діловий ліс сосновий довжиною 4,5 м, діаметром 30 см - 1 шт.; діловий ліс сосновий довжиною 4,5 м, діаметром 34 см - 1 шт.; діловий ліс сосновий довжиною 4,5 м, діаметром 28 см - 3 шт.; діловий ліс сосновий довжиною 4,5 м, діаметром 29 см - 1 шт.; дошку обрізну довжиною 4 м, товщиною 25 мм; дошку обрізну довжиною 3 м, товщиною 25 мм; дошку обрізну довжиною 2 м, товщиною 25 мм; дошку обрізну довжиною 4,5 м, товщиною 25 мм; дошку обрізну довжиною 4,5 м, товщиною 25 мм; діловий ліс діаметром від 18 до 32 см у кількості 120 шт. 
Постановою старшого слідчого прокуратури Житомирської області від 07 жовтня 2011 року речі, які були вилучені в лісопильному цеху ФОП ОСОБА_1 в с. Варварівка під час обшуку від 07 жовтня 2011 року, в тому числі, лісопродукцію, визнано речовими доказами та приєднано до матеріалів кримінальної справи № 11/187046.
Постановоюстаршого слідчого прокуратури Житомирської області від 07 жовтня 2011 року речі, які були вилучені в лісопильному цеху ФОП ОСОБА_1 в с. Журжовичі під час обшуку від 07 жовтня 2011 року, в тому числі, лісопродукцію, визнано речовими доказами та приєднано до матеріалів кримінальної справи № 11/187046.
Вищевказані постанови свідчать, що вилучену в ФОП ОСОБА_1 лісопродукцію вирішено передати на зберігання представнику ДП «Олевське лісове господарство».
Постановою Олевського районного суду Житомирської області від 21 жовтня 2013 року кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_5 за ст. 246, ч. 3 ст. 364, ч. 2 ст. 367 КК України та ОСОБА_4 за ч. 5 ст. 27, ст. 246 КК України направлено до прокуратури для організації додаткового розслідування.
За вказаним фактом 13 лютого 2014 року слідчим відділом прокуратури області внесено відомості до ЄРДР за № 42014060000000019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 364 КК України.
Постановою заступника прокурора Житомирської області від 18 квітня 2014 року встановлено, що ОСОБА_1 у цьому кримінальному провадженні є свідком, вилучені під час обшуку в нього речі визнані речовими доказами в кримінальному провадженні, однак вони не мають значення для подальшого розслідування. А тому, враховуючи заяву ОСОБА_1 про повернення йому відповідної лісопродукції, постанови старшого слідчого слідчого відділу прокуратури Житомирської області про визнання вилучених в ОСОБА_1 речей речовими доказами скасовано.
Суд установив, що ОСОБА_1 неодноразово та впродовж тривалого часу звертався з відповідними заявами до ГУНП в Житомирській області, прокуратури, ДП «Олевське лісове господарство» з вимогою повернути йому вилучену в ході обшуку лісопродукцію.
У своїй відповіді на заяву ОСОБА_1 ДП «Олевське лісове господарство» в листі від 20 жовтня 2014 року повідомляє про відсутність у зверненні належного обґрунтування щодо отримання ДП «Олевське лісове господарство» на зберігання вилученої лісопродукції, зокрема, вказано на відсутність документів, які підтверджують передання такої лісопродукції. А тому, в задоволені вимоги ОСОБА_1 про повернення майна відмовлено.
У відповіді на звернення ОСОБА_1 . Коростенська місцева прокуратура листом від 05 березня 2020 року повідомляє, що для отримання вилученої лісопродукції необхідно звернутись до ДП «Олевське лісове господарство».
Листом від 30 квітня 2020 року ДП «Олевське лісове господарство» повідомляє ОСОБА_1 про те, що вилучена під час обшуку 07 жовтня 2011 року в ФОП ОСОБА_1 лісопродукція на відповідальне зберігання до ДП «Олевське лісове господарство» не передавалась, відповідальні особи на зберігання такої лісопродукції не призначались, місцезнаходження лісопродукції невідоме.
Ухвалою слідчого судді Богунського районного суду міста Житомира від 31 травня 2022 року задоволено скаргу ОСОБА_1 та зобов`язано уповноважених осіб Другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Житомирі) Територіального управління Державного бюро розслідувань внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_6 від 10 травня 2022 року.
У відповіді на звернення позивача Житомирська обласна прокуратура в листі від 31 травня 2022 року зазначає, що за фактом втрати лісопродукції службовими особами ДП «Олевське лісове господарство» Житомирською обласною прокуратурою зареєстроване кримінальне провадження № 42022060000000046 від 31 травня 2022 року за ч. 1 ст. 388 КК України.
У відповідь на претензію ОСОБА_1 про повернення лісопродукції ДП «Олевське лісове господарство» листом від 27 червня 2022 року повідомляє про відсутність належного обґрунтування щодо отримання підприємством на зберігання спірної лісопродукції.
В листі від 12 липня 2022 року ГУНП в Житомирській області повідомляє ОСОБА_1 про те, що за результатами службового розслідування порушень вимог чинного законодавства не встановлено.
Ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду міста Житомира від 30 серпня 2023 року в задоволенні скарги ОСОБА_1 щодо неповернення тимчасово вилученого майна відмовлено.
Листом від 13 травня 2022 року ДП «Олевське лісове господарство» повідомляє Житомирській обласній прокуратурі, що лісопродукція, яка була вилучена під час обшуків на територіях лісопильних цехів ФОП ОСОБА_1 в селах Журжевичі та Варварівка Олеквського району і яка знаходилась на відповідальному зберіганні ДП «Олевське лісове господарство», втратила свої технічні якості у зв`язку з тривалим часом зберігання та впливом кліматичних факторів (високі температури, опади), а також під дією стовбурних шкідників та деревоотруйних грибів, в результаті чого втрачена об`єктивність зберігання, що унеможливлює виконання постанови від 18 квітня 2014 року.
Крім того, в матеріалах справи наявна відповідь ДП «Олевське лісове господарство» Житомирській обласній прокуратурі від 27 червня 2022 року, відповідно до змісту якої ДП «Олевське лісове господарство» зазначає, що лісопродукція зберігалася за адресою: АДРЕСА_1 ; працівником ДП «Олевське лісове господарство» ОСОБА_2 надана розписка від 07 жовтня 2011 року про отримання на відповідальне зберігання лісопродукції; журнали обліку, зберігання та знищення вказаної лісопродукції не заводились, тривалий час контроль за зберіганням лісопродукції уповноваженими особами не проводився.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.
1.Щодо вимоги позову про витребування (повернення) тимчасово вилученого в ході обшуку майна (лісопродукції).
Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб (частина друга статті 55 Конституції України).
Кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень (стаття 56 Конституції України).
За змістом статей 15, 16ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту особистих немайнових або майнових прав та інтересів, з якими особа має право звернутися до суду, зокрема, є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним.
Вилучена у позивача в якості речового доказу лісопродукція, є майном у розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенціїпро захист прав людини і основоположних свобод.
Захист права мирного володіння таким майном має відбуватися у належній правовій процедурі, тобто з дотриманням гарантій права на справедливий суд, що випливають з пункту 1 статті 6 Конвенції. 
Відповідно до ст. 79 КПК України (в редакції станом на дату проведення обшуку 07 жовтня 2011 року) речові докази повинні бути уважно оглянуті, по можливості сфотографовані, докладно описані в протоколі огляду і приєднані до справи постановою особи, яка провадить дізнання, слідчого, прокурора або ухвалою суду. Речові докази зберігаються при справі, за винятком громіздких предметів, які зберігаються в органах дізнання, досудового слідства і в суді або передаються для зберігання відповідному підприємству, установі чи організації.
Речові докази зберігаються до набрання вироком законної сили або до закінчення строку оскарження постанови чи ухвали про закриття справи (ч. 1 ст. 80 КПК України (в редакції станом на дату проведення обшуку 07 жовтня 2011 року).
Згідно із частинами другою, четвертою статті 100 КПК України (чинна редакція) речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
У разі втрати чи знищення стороною кримінального провадження наданого їй речового доказу вона зобов`язана повернути володільцю таку саму річ або відшкодувати її вартість. У разі втрати чи знищення стороною кримінального провадження наданого їй документа вона зобов`язана відшкодувати володільцю витрати, пов`язані з втратою чи знищенням документа та виготовленням його дубліката.
Відповідно до частини четвертої статті 168 КПК України після тимчасового вилучення майна уповноважена службова особа зобов`язана забезпечити схоронність такого майна в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Схоронність тимчасово вилученого майна забезпечується згідно з Порядком зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 листопада 2012 року № 1104 «Про реалізацію окремих положень Кримінального процесуального кодексу України», до повернення майна власнику у зв`язку з припиненням тимчасового вилучення майна.
З досліджених судом матеріалів справи вбачається, що 07 жовтня 2011 року в лісопильних цехах ФОП ОСОБА_1 проведено обшук, в ході якого вилучено лісопродукцію, яка була визнана речовим доказом у кримінальній справі та передана на зберігання до ДП «Олевське лісове господарство». В подальшому, постановою заступника прокурора Житомирської області від 18 квітня 2014 року постанови слідчого про визнання лісопродукції речовим доказом скасовані.
Фактично з 18 квітня 2014 року орган досудового розслідування як сторона кримінального провадження має своїм обов`язком повернути ОСОБА_1 тимчасово вилучене в нього майно.
Крім того, орган досудового розслідування був зобов`язаний забезпечити схоронність тимчасово вилученого в позивача майна, яке передано для зберігання до ДП «Олевське лісове господарство», а також здійснювати контроль за його зберіганням.
Згідно з частиною першою статті 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.
Повернення речових доказів, долучених до матеріалів кримінального провадження, здійснюється у порядку, встановленому КПК України.
Таких висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові №751/1921/17 від 12 вересня 2018 року.
Близькі за змістом висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2018 року у справі № 202/5044/17, від 12 грудня 2018 року у справі №399/142/16-ц.
У постанові Верховного Суду від 10 серпня 2023 року у справі № 753\24627/21 зроблено правовий висновок, що позивач має право в порядку кримінального судочинства оскаржити дії та бездіяльність слідчого та/або прокурора щодо неповернення йому автомобіля, вилученого в межах кримінального провадження у 2018 році. Такий порядок захисту прав передбачений КПК України, відповідає природі правовідносин, що виникли між сторонами, є правомірним та ефективним. Водночас ЦПК України не передбачає можливості такого способу захисту в порядку цивільного судочинства.
Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 23 березня 2023 року в справі № 522/5639/22-Е.
Відповідно до статті 169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі у якої воно було вилучено: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу; 4) у разі скасування арешту.
Обов`язок належно зберігати речові докази та негайно повернути вилучене майно після скасування постанови про визнання такого майна речовим доказом прямо передбачено чинним законодавством, а в разі неповернення такого майна наявні підстави для відшкодування заподіяних збитків особі, у якої воно було вилучено.
Разом з тим, суд зазначає, що досліджені обставини справи свідчать про відсутність (втрату) вилученої в 2011 році в ОСОБА_1 лісопродукції, а тому витребування такого майна (або його повернення) є об`єктивно неможливим.
Суд ураховує той факт, що 31 травня 2022 року за заявою адвоката Налапка М. М., який діє в інтересах ОСОБА_1 , про втрату службовими особами ДП «Олевське лісове господарство» переданої на зберігання лісопродукції, вилученої під час досудового розслідування кримінальної справи, внесено відомості до ЄРДР за № 42022060000000046, попередня правова кваліфікація – ч. 1 ст. 388 КК України. Вказане кримінальне провадження розслідується Другим слідчим відділом (з дислокацією в м. Житомир) ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницькому, що підтверджується Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Досудове розслідування по вказаному кримінальному провадженню триває.
Також суд ураховує, що ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду міста Житомира від 30 серпня 2023 року в задоволенні скарги ОСОБА_1 щодо неповернення тимчасово вилученого майна відмовлено. Мотивуючи вказану ухвалу, слідчий суддя покликається на представлені докази, що свідчать про втрату лісопродукції.
А тому, за встановлених обставин справи належним способом захисту порушених прав позивача є звернення із вимогою про відшкодування вартості вилученого майна.
З наведених мотивів суд дійшов висновку про відмову в задоволенні вимог позову про витребування (повернення) майна.
2.Щодо вимог позову про відшкодування моральної шкоди.
Відповідно до частини першої статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
За загальними положеннями, передбаченими статтею 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.
За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, її посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 ЦК України).
Шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян, підлягає відшкодуванню на підставі Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» (далі по тексту - Закон № 266/94-ВР).
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 1 Закону № 266/94-ВР підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок, зокрема, незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.
У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду.
Суд зазначає, що ОСОБА_1 не мав процесуального статусу підозрюваного, обвинуваченого в кримінальному провадженні № 42014060000000019, докази незаконності проведених в ОСОБА_1 обшуків матеріали справи не містять. А тому, суд відхиляє за безпідставністю доводи позивача про те, що він впродовж 30 місяців був незаконно притягнутий до кримінальної відповідальності.
Однак, на переконання суду, у спірних правовідносинах відшкодуванню підлягає шкода, завдана внаслідок інших дій/бездіяльності органу досудового розслідування, внаслідок яких позивачу було заподіяно шкоду. 
Порядок зберігання речових доказів, вилучених у ході обшуку, визначений Інструкцією про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду, затвердженою спільним наказом Генеральної прокуратури України, Міністерства внутрішніх справ, Державної податкової адміністрації, Служби безпеки України, Верховного Суду України, Державної судової адміністрації України від 27 серпня 2010 року № 51/401/649/471/23/125 (далі - Інструкція).
Пунктом 14 Інструкції передбачено, що відповідальним за зберігання речових доказів, цінностей та іншого майна, вилученого у зв`язку з розслідуванням кримінальної справи і яке зберігається окремо від справи, є співробітник установи, який призначається спеціальним наказом прокурора, керівника органу служби безпеки, начальника органу внутрішніх справ, підрозділу податкової міліції або керівника апарату суду. Підставою для поміщення речових доказів на зберігання є постанова працівника органу дізнання, слідчого, прокурора, судді.
Незабезпечення належного обліку та умов зберігання, передачі речових доказів, цінностей та іншого майна, яке спричинило їх втрату, пошкодження, є підставою для притягнення до передбаченої законом відповідальності осіб, з вини яких настали вказані наслідки.
Відповідно до частини четвертої статті 4 Закону № 266/94-ВР відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.
Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.
Матеріалами справи встановлено, що вилучене в позивача мйно (лісопродукція) як речовий доказ було передане слідчим в 2011 році на зберігання до ДП «Олевське лісове господарство». Однак, відповідачі – ГУНП в Житомирській області та Житомирська обласна прокуратура належними, допустимими та достовірними доказами не підтвердили наявності зазначеного речового доказу в місці, де воно повинно було зберігатись.
Речові докази органом досудового розслідування передані на зберігання ДП «Олевське лісове господарство», однак в матеріалах справи відсутні докази наявності спеціальної постанови прокурора щодо призначення відповідальної особи за зберігання речових доказів, відсутні докази укладення договору про зберігання майна, не складено акта приймання-передавання речових доказів, не виконано процедуру щодо належного обліку речових доказів, не виконано процедуру щодо обов`язкового попередження про кримінальну відповідальність відповідальної особи за збереження речових доказів у разі розтрати майна та неналежного документального оформлення зберігання речових доказів, не виконано вимог щодо належного контролю за зберіганням речових доказів, що призвело до їх втрати.
У разі неповернення майна, вилученого як речові докази, унаслідок порушення правил їх зберігання, що призвело до їх втрати, власник має право на відшкодування майнової та моральної шкоди за рахунок Державного бюджету України. При цьому держава виступає відповідачем через відповідні органи державної влади, а кошти підлягають стягненню безпосередньо з Державного бюджету України, без зазначення в резолютивній частині рішення суду відомостей про суб`єкта виконання.
Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 13 серпня 2025 року, справа № 521/8236/23.
Суд ураховує, що ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІ групи та особою пенсійного віку. Однак, він впродовж тривалого часу, приблизно з 2014 року, безрезультатно звертався з відповідними заявами до ГУНП в Житомирській області, прокуратури, ДП «Олевське лісове господарство» з вимогою повернути йому вилучену в ході обшуку лісопродукцію. Понад 10 років поспіль позивач не може отримати вилучене в нього майно, або, принаймні, отримати вичерпні відповіді щодо його втрати.
Суд ураховує, що внаслідок втрати вилученого в ході обшуку майна позивач змушений понад 10 років поспіль витрачати час та зусилля для захисту своїх прав, користуватися допомогою адвоката, внаслідок чого перебував у стані емоційного напруження, дискомфорту та невизначеності. Такі обставини дійсно можуть бути підставою для відчуття несправедливості, розчарування у правдивості державних органів, втрати віри в можливість отримати захист з боку держави.
А тому, суд вважає, що ОСОБА_1 внаслідок таких дій/бездіяльності органу досудового розслідування завдано моральної шкоди.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина третя статті 23 ЦК України).
Суд ураховує, що ОСОБА_1 належним чином не обґрунтував заявлений до стягнення розмір моральної шкоди внаслідок неповернення вилученого майна, оскільки завдання йому моральної шкоди позивач в більшій мірі пов`язує із незаконним притягненням до кримінальної відповідальності. За відсутності відповідного обґрунтування суд позбавлений можливості встановити глибину душевних страждань позивача, однак факт завдання йому моральної шкоди в спірних правовідносинах є, на думку суду, очевидним.
Керуючись принципами добросовісності, справедливості та розумності, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Враховуючи тривалість спірних правовідносин (понад 14 років) та встановлені обставини справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для компенсації ОСОБА_1 завданої моральної шкоди в розмірі 70 000 гривень.
Кошти державного бюджету належать на праві власності державі. Отже, боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин (частина друга статті 2 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 170 ЦК України держава набуває і здійснює права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.
Таким чином, відповідачем у справі є держава, яка бере участь у справі через відповідний орган державної влади. Кошти на відшкодування шкоди державою підлягають стягненню з Державного бюджету України. У таких справах резолютивні частини судових рішень не повинні містити відомостей про суб`єкта його виконання, номери та види рахунків, з яких буде здійснено безспірне списання коштів (висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 19 червня 2018 року у справі № 910/23967/16).
Таким чином, частково задовольняючи позов, суд дійшов висновку про стягнення коштів на відшкодування моральної шкоди ОСОБА_1 безпосередньо з державного бюджету України.
Розподіл судових витрат.
Частиною 1 ст. 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача;3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.2 ст. 141 ЦПК України).
Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 6 ст. 141 ЦПК України).
Суд ураховує, що ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору на підставі п. 13 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», а відповідачем є держава України, то судові витрати в цій справі компенсуються за рахунок держави.
Керуючись ст. ст. 4, 7, 8, 10, 11, 12, 13, 83, 137, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В :
Позов  ОСОБА_1 до держави Україна в особі Житомирської обласної прокуратури, Головного управління Національної поліції в Житомирській області, Державної казначейської служби України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів: Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України», про повернення майна та відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.
Стягнути з держави Україна за рахунок коштів державного бюджету України на користь ОСОБА_1 70 000 (сімдесят тисяч) гривень на відшкодування моральної шкоди.
В задоволенні решти вимог позову – відмовити.
Рішення суду може бути оскаржено до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ;
Відповідач: Житомирська обласна прокуратура, код в ЄДРПОУ – 02909950, адреса: м. Житомир, вул. Святослава Ріхтера, 11;
Відповідач: Головне управління Національної поліції в Житомирській області, код у ЄДРПОУ – 4010862, адреса: м. Житомир, майдан Старий Бульвар, 5/37;
Відповідач: Державна казначейська служба України, код у ЄДРПОУ – 37567646, адреса: м. Київ, вул. Бастіонна, 6;
Третя особа:Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України», ЄДРПОУ – 44768034, м. Київ, вул. Шота Руставелі, 9А, 01601.

Повний текст рішення суду складено 16 січня 2026 року.

Суддя Корольовського районного суду 
міста Житомира Лілія ПИЛИПЮК