1	Справа № 335/10698/25  2/335/710/2026 	

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2026 року        м. Запоріжжя

Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя у складі головуючого судді Сиротенко В.К., за участі секретаря судового засідання Кумер А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Запоріжжі в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю « Фінансова компанія «Фінтраст Капітал»» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, 

ВСТАНОВИВ:

26.10.2025 через систему «Електронний суд» до Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя надійшла позовна заява ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал»» до відповідача ОСОБА_1 , в якій позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №7008604 від 27.08.2023 у сумі 27 253,20 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначало, що 27.08.2023 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 було укладено договір в електронній формі № 7008604 про надання споживчого кредиту розміром 6000,00 грн на строк 360 днів з 27.08.2023 по 21.08.2024 із визначенням процентної ставки 1,99% у день в межах строку кредиту у разі сплати відповідачем до 26.09.2023 або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, коштів у сумі, не меншій суми першого платежу згідно з Графіком платежів або часткового дострокового погашення кредиту. 26.09.2023 відповідач не здійснив оплату процентів згідно з Графіком платежів та не повернув тіло кредиту.
27.05.2024 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та позивачем укладено Договір факторингу № 27.05/24-Ф згідно з умовами якого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» відступив ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб-Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. В тому числі до відповідача в розмірі заборгованості 16 984,80 грн, яка складається з: 6 000,00 грн сума заборгованості за тілом кредиту; 10984,80 грн сума заборгованості за процентами.
Крім того, оскільки станом на дату укладання договору факторингу № 27.05/24-Ф від 27.05.2024 строк дії кредитного договору № 7008604 від 27.08.2023 не закінчився, позивачем здійснене нарахування процентів за вказаним кредитним договором за 86 календарних днів за ставкою 1,99 % у день на загальну суму 10 268,40 грн.
Оскільки всупереч умовам вищезазначеного кредитного договору, відповідач свої зобов`язання не виконав, протягом строку кредитного договору суму кредиту, нараховані відсотки та штрафні санкції не сплатив, тому позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за вищезазначеним договором у загальному розмірі 27 253,20 грн, судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 422,40 грн, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн, а також в порядку ч.ч. 10, 11 ст. 265 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) зазначити у рішенні суду про стягнення з відповідача в порядку примусового виконання рішення інфляційних втрат та 3% річних на підставі положень ст. 625 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), починаючи з дати набрання рішенням суду законної сили до моменту виконання рішення в частині задоволеної суми заборгованості, роз`яснивши органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання рішення, що у разі часткової сплати основного боргу, інфляційні втрати і 3% річних нараховуються на залишок заборгованості, що залишився, при цьому, день часткової оплати не включається до періоду часу, за який може здійснюватися таке нарахування.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.10.2025 цивільну справу було розподілено та передано судді Сиротенко В.К.
Ухвалою Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя від 29.10.2025 року позовну заяву ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, сторонам по справі надано строк для подання заяв по суті справи.
Ухвалою Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя від 29.10.2025 року задоволено клопотання представника позивача – адвоката Столітнього Михайла Миколайовича про витребування доказів. Витребувано у Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (ЄДРПОУ: 14360570, місце реєстрації: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д), наступні письмові докази, які становлять банківську таємницю, а саме: інформацію щодо підтвердження факту належності платіжної картки НОМЕР_1 ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ), а також підтвердження факту зарахування коштів 27.08.2023 на дану платіжну картку банком-емітентом якої є АТ КБ “ПРИВАТБАНК”, у сумі 6000 грн, за ініціативою ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» (код ЄДРПОУ 41078230) через платіжного провайдера (платіжну систему) ТОВ «ПЕЙТЕК УКРАЇНА».
24.11.2025 на адресу суду надійшла витребувана інформація, згідно якої АТ КБ «ПРИВАТБАНК» повідомив, що на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано картку № НОМЕР_3 (IBAN НОМЕР_4 ), на яку 27.08.2023 року здійснено переказ коштів на суму 6000,00 грн.
Представник позивача належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явився, надав заву, відповідно до якої просив суд розглянути справу за відсутності представника, позовні вимоги просить задовольнити у повному обсязі, на клопотанні про зміну назви позивача наполягає, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином рекомендованим листом із повідомленням за адресою його місця реєстрації, причини неявки у судове засідання відповідач не повідомив, правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. Заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності суду не надав.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.
Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
У зв`язку з чим, на підставі ст.ст.247, 280, 281 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу, в порядку заочного розгляду.
Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, суд встановив наступне.
27.08.2023 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та відповідачем в електронній формі було укладено договір про надання споживчого кредиту № 7008604, відповідно до якого ОСОБА_1 отримав кредит в сумі 6 000,00 грн на строк 360 днів з 27.08.2023 по 21.08.2024 із визначенням процентної ставки 1,99% у день в межах строку кредиту у разі сплати відповідачем до 26.09.2024 або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, коштів у сумі, не меншій суми першого платежу згідно з Графіком платежів або часткового дострокового погашення кредиту.
Також, 27.08.2023 відповідач ознайомився з паспортом споживчого кредиту від ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА».
Вказаний договір та паспорт споживчого кредиту відповідач підписав електронним підписом одноразовим ідентифікатором «С1067».
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.
Відповідно до ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідно до ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.
Відповідно до пп. 6, 7, 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-комунікаційних систем. Одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Відповідно до ч.ч. 3, 4, 6 ст. 11Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії» фінансова послуга надається на підставі договору, який укладається, змінюється, припиняється, виконання зобов`язань за яким забезпечується відповідно до вимог цивільного законодавства України з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом та спеціальними законами. Договір про надання фінансової послуги (крім договору, предметом якого є послуга з торгівлі валютними цінностями або виконання платіжної операції, якщо зобов`язання за відповідними правочинами повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення) укладається виключно в письмовій формі з дотриманням вимог Цивільного кодексу України, встановлених до письмової форми правочину: 1) у паперовій формі; або 2) у формі електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг"; або3) у порядку, передбаченому законодавством України про електронну комерцію.
У разі недотримання письмової форми договору про надання фінансової послуги, якщо така форма договору передбачена цією частиною, такий договір є нікчемним.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та/або супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію»). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.
На підставі викладеного законодавство України надає можливість укласти кредитний договір відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію» з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Укладений між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та відповідачем 27.08.2023 кредитний договір не суперечить Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» та не визнаний на час розгляду справи недійсним.
ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» свої зобов`язання перед відповідачем ОСОБА_1 за договором № 70086004 виконало, та надало йому кредит в сумі 6000,00 грн шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача, що підтверджується інформацією ТОВ «ПЕЙТЕК», викладеною у листі від 12.06.2024 № 20240612-24а.
Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з частиною першою статті 530 ЦК України зобов`язання підлягає виконанню у вказаний в договорі строк.
Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, певних змістом зобов`язання (неналежне виконання). При цьому, за вимогами статті 611 цього Кодексу, при порушенні зобов`язання наступають правові наслідки, установлені договором або законом.
Відповідно до п.п. 1.5.1 кредитного договору, стандартна процентна ставка становить 1,99 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4 цього Договору.
Разом із тим, відповідач умови кредитного договору належним чином не виконував, внаслідок чого в нього станом на 27.05.2024 утворилась заборгованість за договором № 70086004 від 27.08.2023 у загальному розмірі заборгованості 16 984,80 грн, яка складається з: 6 000,00 грн сума заборгованості за тілом кредиту; 10984,80 грн сума заборгованості за процентами.
27.05.2024 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» як Клієнтом та позивачем як Фактором укладено Договір факторингу № 27.05/24-Ф, за яким ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» відступив ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у Реєстрі боржників, укладеними між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» і боржниками.
Відповідно до витягу з Реєстру боржників за Договором факторингу № 27.05/24-Ф від 27.05.2024 позивач набув право грошової вимоги до відповідача в розмірі заборгованості 16 984,80 грн, яка складається з: 6 000,00 грн сума заборгованості за тілом кредиту; 10984,80 грн сума заборгованості за процентами.
Пунктом 1.1 Договору факторингу № 27.05/24-Ф від 27.05.2024 передбачено, що за цим договором Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту.
Пунктом 1.2 Договору факторингу, передбачено, що перехід від Клієнта до Фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі Реєстру боржників згідно з Додатком № 2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру боржників підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору.
В день, коли здійснюється перехід від Клієнта до Фактора прав вимоги заборгованості до боржників, Клієнт зобов`язаний передати Фактору інформацію згідно з Реєстром боржників в електронному вигляді за формою, наведеною в Додатку № 5 до цього Договору, на підставі Акту прийому-передачі інформації згідно з Реєстром боржників в електронному вигляді (Додаток № 6).
Відповідача було проінформовано про відступлення прав вимоги новому кредитору повідомленням ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА».
В матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач висував заперечення проти вимог нового кредитора у зобов`язаннях відповідно до статті 518 ЦК України.
В силу вимог ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
За приписами ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.
Враховуючи надані позивачем докази переходу прав вимоги за кредитним договором № 7008604 від 27.08.2023, суд дійшов висновку, що позивач набув права вимоги до відповідача в обсязі, визначеному вказаним договором.
Згідно з п. 1.4 Договору про споживчий кредит від 27.08.2023 № 7008604, строк кредитування складає 360 днів: з 27.08.2023 по 21.08.2024.
Отже, станом на дату укладання Договору факторингу № 27.05/24-Ф від 27.05.2024, строк кредитування згідно з Договором № 7008604 від 27.08.2023 не закінчився.
У межах строку дії Договору № 7008604 від 27.08.2023, у період з 28.05.2024 по 21.08.2024 (86 календарних днів) позивачем здійснено донарахування процентів відповідачу за користування кредитом за стандартною процентною ставкою у сумі 10 268,40 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості.
Таким чином, загальна сума заборгованості відповідача за договором про споживчий кредит складає 27 253,20 грн, у тому числі 6000,00 грн сума заборгованості за тілом кредиту; 10 984,80 грн сума заборгованості за процентами, нарахованими первісним кредитором до моменту відступлення права вимоги, а також 10 268,40 грн сума заборгованості за процентами, нарахованими позивачем в межах строку кредитування.
Відповідачем на засадах змагальності розрахунок заборгованості, наданий позивачем, не спростовано.
Таким чином, позовні вимоги про стягнення заборгованості розміром 27 253,20 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.
У позовній заяві представник позивача просив також стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Частинами 2, 3 ст. 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
На підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу в матеріалах справи наявні такі докази: копія ордеру серії АІ № 1969847 від 12.08.2025, виданого на підставі договору про надання правничої допомоги № 10/12-2024 від 10.12.2024, згідно із яким адвокату Столітньому М.М. доручено надати правничу допомогу ТОВ «ФК «ФІНСТРАСТ КАПІТАЛ» в Вознесенівському районному суді міста Запоріжжя; копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії КС № 9422/10, виданого головою Ради адвокатів Київської області 18.09.2020, на ім`я Столітнього М. М.; копія договору № 10/12-2021 про надання правничої допомоги від 10.12.2024, укладеного між адвокатом Столітнім М. М. та ТОВ «ФК «ФІНСТРАСТ КАПІТАЛ»; копія заявки №11532 на виконання доручення до договору № 10/12-2024 від 10.12.2024 ; копія акту прийому-передачі № 11532 від 20.10.2025 про види виконаних робіт згідно з Договором № 10/12-2021 від 10.12.2024, згідно з яким адвокатом надані такі послуги: зустріч та надання первинної консультації тривалістю 0,5 годин, дослідження наданих документів та аналіз фактичних обставин справи тривалістю 1 година, аналіз чинного законодавства та судової практики тривалістю 0,5 годин, підготовка декількох позицій на підставі вивченого питання, узгодження обраної позиції з клієнтом тривалістю 1 година, письмова консультація, складання консультативного висновку тривалістю 1 година, проведення заходів на отримання доказів тривалістю 1 година, складення позовної заяви тривалістю 2 години, складання та оформлення інших документів тривалістю 1 година, складання процесуальних документів тривалістю 2 години, представництво клієнта в суді тривалістю 2 години, на загальну суму 10 000 грн; копія рахунку на оплату за Договором № 10/12-2021 від 10.12.2024 на суму 10000 грн.
Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони.
Разом з тим, виходячи з обставин справи, з огляду на зміст позову, предмет спору в цій справі, який не є складним, не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, обсяг і складність складених процесуальних документів не є значними, суд вважає, що зазначений розмір понесених позивачем витрат на правничу допомогу не є співмірним зі складністю справи та пропорційним відносно предмету позову.
Вимога про стягнення з позивача витрат на правничу допомогу, яка полягає в участі адвоката у судових засіданнях, є необґрунтованою, з огляду на те, що представник позивача у судових засіданнях участі не брав, адже справа розглядалась без повідомлення сторін в порядку письмового провадження.
Інші послуги адвоката, викладені у акті прийому-передачі виконаних робіт, на переконання суду, охоплюються послугою, яка полягає у підготовці позовної заяви, тому стягнення окремо їх вартості з відповідача є необґрунтованим.
Таким чином, виходячи з виконаних адвокатом послуг, розміру позовних вимог, складності справи, яка є типовою, обсягу виконаних адвокатом робіт, часу витраченого адвокатом на виконання таких робіт, враховуючи принципи розумності та справедливості, суд доходить висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу розміром 4000,00 грн, який суд вважає обґрунтованим та співмірним зі складністю справи.
Крім того, відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору, що документально підтверджені у розмірі 2422,40 грн.
Стосовно викладеної у позовній заяві вимоги позивача про нараховування в порядку частин десятої, одинадцятої статті 265 ЦПК України органом (особою), що здійснюватиме примусове виконання цього рішення, інфляційних втрат і 3% річних відповідно до статті 625 ЦК України за наведеною позивачем формулою, починаючи з дати набрання рішенням законної сили до моменту виконання рішення в частині задоволеної суми заборгованості і стягнення отриманої суми інфляційних втрат і 3 % річних з відповідача на користь позивача, та роз`яснення такому органу (особі) порядку нарахування інфляційних втрат і 3 % річних, суд зазначає таке.
Згідно із ч. 10 ст. 265 ЦПК України, суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування.
Відповідно до ч. 11ст. 265 ЦПК України, остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), який здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VII цього Кодексу.
Із аналізу вищезазначених норм випливає, що законодавець наділив суд правом у своєму рішенні зазначати про нарахування на суму заборгованості відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення.
При ухваленні рішення в цій частині суд враховує правову позицію, викладену у постанові Великої Палата Верховного Суду від 05.06.2024 у справі № 910/14524/22, провадження № 12-4гс24, зокрема, щодо застосування приписів частин десятої та одинадцятої статті 265 ЦПК України, у якій зазначено наступне.
Під час прийняття рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, суд вправі, зокрема, відповідно до частин десятої, одинадцятої статті 265 ЦПК України зазначити в рішенні про нарахування відповідних або відсотків, або ж пені до моменту виконання рішення. Не допускається зазначати в рішенні про одночасне нарахування відповідних відсотків та пені до моменту виконання рішення суду.
Таке нарахування суд може здійснити лише на підставі процесуального клопотання позивача. Питання про можливість у конкретній справі застосовувати приписи частин десятої, одинадцятої статті 265 ЦПК України суд вирішує на власний розсуд з урахуванням обставин, що мають істотне значення, на основі принципів розумності, справедливості та пропорційності.
Нарахування пені або відсотків у порядку частин десятої, одинадцятої статті 265 ЦПК України ґрунтується на підставі тих самих норм матеріального права, які є підставою для задоволення позову про стягнення відсотків або пені за порушення виконання зобов`язання. Тобто це ті самі заходи відповідальності, але продовжені на наступний період часу, протягом якого зобов`язання не виконується.
Передбачені частиною другою статті 625 ЦК України 3 % річних охоплюються приписами частин десятої, одинадцятої статті 265 ЦПК України за умови, що позивач заявив позовну вимогу про стягнення 3 % річних за порушення виконання зобов`язання та суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення цієї вимоги.
При цьому, суд звертає увагу, що згідно вищенаведених положень Закону, в рішенні суду може бути вказано лише щодо нарахування відсотків або пені, а ч. 10 ст. 265 ЦПК України взагалі не передбачено можливість зазначення в рішенні нарахування інфляційних витрат.
Позивачем вимога про стягнення 3% річних не заявлена, в зв`язку з чим відсутні підстави зазначення в рішенні суду про нарахування органом (собою), який буде здійснювати примусове виконання рішення суду, 3 % річних.
Окрім того, суд звертає увагу на те, що відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
З огляду на викладене, оскільки зазначення у рішенні суду необхідності стягнення з відповідача в порядку примусового виконання рішення 3% річних та інфляційних втрат є правом суду, а позивачем належним чином не обґрунтовано доцільності застосування ч.ч. 10, 11ст. 265 ЦПК України, суд не вбачає підстав для задоволення цієї вимоги позивача.
На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 3, 12, 13, 19, 23, 76-83, 89, 133, 137, 141, 247, 258-259, 263-265, 274, 279 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал»» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ»» заборгованість за договором про споживчий кредит № 7008604 від 27.08.2023 року у розмірі 27 253 (двадцять сім тисяч п`ятдесят три) грн 20 коп., судовий збір у розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп., а також витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4 000 (чотири тисячі) грн 00 коп.
У задоволенні іншої частини вимог позовної заяви відмовити.
Копію заочного рішення направити сторонам, які не з`явились в судове засідання, в порядку, передбаченому статтею 272 ЦПК України.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем до Запорізького апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вищезазначених строків, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повне заочне рішення складено 12 січня 2026 року.
Інформація про учасників справи відповідно до п.4 ч.5 ст.265 Цивільного процесуального кодексу України:
Позивач: ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ», ЄДРПОУ: 44559822, місце знаходження: вул. Загородня, 15, оф. 118/2, м. Київ.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя         В.К. Сиротенко