Справа № 199/15885/25
(3/199/7702/25) 
ПОСТАНОВА 
іменем України

06.01.2026 року м. Дніпро

Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра Воробйов В.Л. за участю:

- особи, на яку складено протокол про адміністративне правопорушення: ОСОБА_1 

розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП невідомо, громадянина України, невідомо, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, складеного працівником поліції – місцем проживання зазначена адреса: АДРЕСА_1 , у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, -
В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №515158 від 16.11.2025 року слідує, що «16.11.2025 року приблизно о 22-45 годині, за адресою: м. Дніпро, вул. Івана Нечуя-Левицького, 131М,  ОСОБА_1 керував транспортним засобом TOYOTA CAMRY з державним номерним знаком НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп?яніння, а саме: запах з порожнини рота, нестійка хода, порушення мови. Водій  ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку та у медичному закладі, чим порушив п.2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП».
ОСОБА_1 у судовому засіданні свою провину не визнав, пояснив, що не керував транспортним засобом TOYOTA CAMRY з державним номерним знаком НОМЕР_1 , а кеерувала його дружина  ОСОБА_2 , та до якої він інколи звертається по сімейному як «мама». Під час руху автомобіля TOYOTA CAMRY з державним номерним знаком НОМЕР_1 , він перебував весь час на задньому сидінні, та не вчиняв будь-яких адміністративних правопорушень 16.11.2025 року. В автомобілі був лише з дружиною. Дійсно перебував в стані алкогольного сп`яніння, будучі пасажиром.
Відповідно до ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване, законне рішення.
З постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» убачається, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст.266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, підлягають відстороненню від керування транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. Огляд водія на стан сп`яніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. 
Згідно з п.7 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України 09.11.2015 року №1452/735, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення. 
Згідно з ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Суд переконаний та вважає, що мотиви ОСОБА_1 фактично ґрунтуються на незгоді із доказами, які були отримані поліцією, оспорювання встановлених за результатами судового розгляду фактів з викладенням власної версії події.
Дослідивши наявні докази, вважаю, що  ОСОБА_1 винний в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, як відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Винуватість  ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджуються наданими та дослідженими доказами:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №515158 від 16.11.2025 року, де викладені обставини скоєння правопорушником  ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП; 
- безперервним відеозаписом з нагрудних камер патрульних поліцейських, переглянутими судом, де зафіксований факт вчинення  ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП;
- рапортом поліцейського взводу № 2 роти №1 батальйону №2 УПП в Дніпропетровській області, ДПП сержанта поліції Макогона А.С. від 16.11.2025 року.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_2 пояснила, що є дружиною  ОСОБА_1 , та 16.11.2025 року, за адресою: м. Дніпро, вул. Івана Нечуя-Левицького, 131М, керувала транспортним засобом TOYOTA CAMRY з державним номерним знаком НОМЕР_1 , та була зупинена працівникам поліції. Чоловік був випивши. Ніби потім він сів за кермо автомобіля, коли він вже був зупинений.
Свідок ОСОБА_3  до суду не з`явився. Був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи у судовому засіданні на 26.12.2025, 06.01.2026 року, судовою повісткою про виклик до суду та SMS-повідомленням, яке він завчасно отримав на свій особистий абонентський номер телефону, та на яке у зазначений час та місце до суду не з`явився, надав заяву про розгляд без його участі. Крім того, надав письмові пояснення від 02.01.2026 року, відповідно до яких, пояснив, що в судове засідання відсутня можливість прибути, через перебування у відрядженні. Став свідком, як автомобіль Тойота стояв на узбіччі дороги та у склалось враження, що відбулось ДТП, зупинився аби перевірити чи все добре, після цього приїхали працівники патрульної поліції. За кермом був саме чоловік, але попередньо зазначене працівникам поліції на місці 16.11.2025 року, не відповідає дійсності, оскільки пояснював працівникам патрульної поліції, що бачив, як чоловік виходив із місця водія саме коли автомобіль стояв, та на питання (свідка) він пояснив, що за кермом була його дружина, та вона просто з`їхала з дороги та жодного ДТП у них не траплялось, що також підтверджувала і дружина чоловіка. Він також заявив про це працівникам поліції, та це підтверджували інші чоловіки, які були в авто. Просив врахувати пояснення, що не був свідком того, хто був за кермом автомобіля ТОЙОТА, але з пояснень ОСОБА_1 та його дружини зробив висновок, що саме дружина була за кермом. В присутності протокол за вчинення ДТП відносно будь-яких осіб не складалось.
Суд вважає, що дружина ОСОБА_1 – свідок  ОСОБА_2 є зацікавленою особою та надала такі пояснення з метою уникнення її чоловіка від адміністративної відповідальності, тому не приймає її пояснення як дійсні та відхиляє.
Свідок ОСОБА_3 не прибув у судове засідання, безпосередньо в судовому засіданні не надав пояснення, тому суд відхиляє його письмові пояснення з цієї причини та з причин того, що письмові пояснення свідка суперечать іншим доказам, зокрема відеозапису, який надано поліцією.
Проте, незважаючи на такі пояснення свідків, винуватість ОСОБА_1 підтверджується наступними доказами.
Протоколом серії ЕПР1 №515158 від 16.11.2025 року по справі про адміністративне правопорушення відносно  ОСОБА_1 працівниками поліції зазначено, що  ОСОБА_1 було порушено п. 2.5 ПДР, а саме: водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Так, уповноваженою особою надано суду диск із відеозаписом з нагрудних камер патрульних поліцейських.
Ознайомившись з вищезазначеним відеозаписом, суд дійшов висновку, що відеозйомка працівниками поліції проводилась на законних підставах у відповідності до вимог ст. 40 Закону України "Про Національну поліцію".
Відеозаписом зафіксовані реальні обставини, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи, оскільки дозволяють встановити психологічне ставлення  ОСОБА_1 до вчиненого правопорушення та додаткові обставини, які прямо вказують на нього, як на особу, яка керувала транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння.
Окрім цьому, суд зазначає, що відеозапис є об`єктивним доказом у справі, незалежним від суб`єктивного сприйняття будь-якої особи та на якому зафіксовано достовірну, повну та переконливу фіксацію відповідних подій. У виконання вимог ст. 266 КУпАП та ст. ст. 31, 40 ЗУ Про Національну поліцію України, поліцейський використав технічні засоби з метою відеофіксації подій та долучив відеозапис як доказ до протоколу про адміністративне правопорушення, про що зроблений відповідний запис в протоколі.
Так, з наданого працівниками поліції відеозапису, який було записано на бодікамеру №470587, та який міститься на дисковому носії в матеріалах справи, судом було встановлено, що (таймкод 0:00:00), працівник поліції підходить до транспортного засобу білого кольору, марки TOYOTA CAMRY з державним номерним знаком НОМЕР_1 , який перебуває на крайній правій полосі, відповідно до розмітки на дорозі, повернутий передньою частиною вліво по напрямку руху, та з явними зовнішніми пошкодженнями, з якого виходить особа з чоловічою статурою, в темній верхній одежі, як далі було встановлено відеозаписом - ОСОБА_1 , та повідомляє поліції «…не я був за кермом, дружина поїхала…пішла до АТБ, зараз прийде…».
Крім того, на переконання суду, ОСОБА_1 перебуває у сильному стані алкогольного сп`яніння, що в подальшому останнім буде підтверджено на відеозаписі під час розмови з працівниками поліції, так і ним особисто, в судовому засіданні, і свідком – дружиною ОСОБА_2 .
Таймкод 0:00:53, ОСОБА_1 неодноразово просить працівника поліції зупини відеозапис, щоб «розповісти по цій темі» (мовою оригіналу), так і в подальшому ОСОБА_1 буде прохати працівників поліції вимкнути відеозаписи та поспілкуватись без запису. 
Відповідно до таймкоду 0:01:02, ОСОБА_1 повідомляє працівнику поліції про те, що він сам працював працівником поліції, у зв`язку із чим просить поспілкуватись не під запис.
Також, таймкод 1:37:35, на питання працівника поліції, ОСОБА_1 повідомляє, що він є діючим працівником поліції з м. Покровська.
Так, відповідно до відеозапису, який міститься в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , таймкод, 0:01:24, до працівника поліції підходить особа, яка в подальшому буде ідентифікована, як свідок ОСОБА_3 , та який повідомляє, що перебуваючи на паркові він бачив, що дійсно ОСОБА_1 керував транспортним засобом білого кольору, марки TOYOTA CAMRY з державним номерним знаком НОМЕР_1 . Крім того повідомив, що в автомобілі TOYOTA CAMRY з державним номерним знаком НОМЕР_1 , були інші особи, 3 або 4, які також перебували в стані алкогольного сп`яніння, та які покинули автомобіль. Осіб жіночої статі в автомобілі не було.
Суд звертає увагу, що під час дослідження відеозапису, ОСОБА_1 неодноразово повідомляв працівникам поліції різну інформацію, а саме щодо особи, яка керувала транспортним засобом білого кольору, марки TOYOTA CAMRY з державним номерним знаком НОМЕР_1 .
Так, відеозаписом зафіксовано, що спочатку, ОСОБА_1 повідомляє працівникам поліції, що саме його дружина керувала зазначеним автомобілем, та яка спочатку відійшла до магазину, а потім від`їхала.
Проте, пізніше ОСОБА_1 повідомив, що це його мати керувала транспортним засобом білого кольору, марки TOYOTA CAMRY з державним номерним знаком НОМЕР_1 , але покинула місце зупинки автомобіля та поїхала на таксі.
Окрім цього, таймкод 0:14:12, на пряме питання працівника поліції, ОСОБА_1 повідомляє (мовою оригіналу) «…спочатку дружина була за кермом, потім мама…»
Також, суд зазначає, що на відеозаписі зафіксовано, що автомобіль білого кольору, марки TOYOTA CAMRY з державним номерним знаком НОМЕР_1 перебуває з значними пошкодженнями, які мають ознаку контакту зазначеного транспортного засобу з матеріальною перешкодою.
Крім того, досліджуючи відеозапис, а саме, таймкод 1:35:54, суд зазначає, що ОСОБА_1 на питання працівника поліції, повідомляє, що «мати їхала за кермом, дружина їхала поруч, а він сидів позаду, і мати зараз під`їде».
Водночас, на переконання суду, саме ОСОБА_1 перебував за кермом, про що свідчить його телефонний дзвінок, який він зробив з власного телефону, який у нього перебував в продовж усього відеозапису в руках, особі, яка підняла слухавку, таймкод 1:36:22-1:36:32 (мовою оригіналу) «…мам, я машину розбив…», і після цього, додав «…ти машину розбила і все…».
У судовому засіданні,  ОСОБА_1 просив суд закрити справу про адміністративне правопорушення відносно нього, за вчинення адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Водночас, до пояснень  ОСОБА_1 суд відноситься критично, оскільки такі пояснення спростовується об`єктивними доказами, оцінку котрим суд дав, а не визнання  ОСОБА_1 провини – спосіб його захисту та намагання уникнути адміністративної відповідальності за скоєне ним правопорушення.
Суд такі пояснення вважає необґрунтованими, оскільки на дослідженому судом відеозаписі зафіксовані всі події щодо обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення. Отже, зафіксована на відеозаписі інформація є достатньою та такою, що підтверджує обставини, які мають значення для справи та узгоджуються з іншими наявними в матеріалах справи доказами. 
Посилання  ОСОБА_1 , на те що, ним не скоєно адміністративного правопорушення, та недійсності окремих доказів відхиляються, оскільки вони зводяться до особистого, суб`єктивного тлумачення норм матеріального та процесуального закону і хибній оцінці одиничних доказів. При цьому,  ОСОБА_1 оцінює і тлумачить такі докази на свій лад, вибірково, спотворюючи їх зміст та відособлено від інших доказів, ігноруючи всю їх сукупність та системність.
Так, відповідно відеозапису, який міститься в матеріалах справи, працівник поліції неодноразово ознайомлював  ОСОБА_1 з процедурою проходження огляду на стан сп`яніння, та неодноразово з гарантованими йому Конституцією правами та обов`язками. 
Крім того, дослідивши відеозапис, суд не вбачає, що ОСОБА_1 оскаржував дії працівникові поліції, звертав увагу, на порушення його прав та законних інтересів. Окремих заперечень, пояснень, заява щодо порушення його конституційних прав, порушення процедури проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння  ОСОБА_1 не заявляв.
Також, останнім не було надано до суду підтвердження того, що ним було подання скарги на дії, чи бездіяльність працівників поліції під час складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Тобто,  ОСОБА_1 не було подано жодного доказу щодо невинуватості у інкримінованому йому адміністративному правопорушенні за ч. 1 ст. 130 КУпАП, та факти, які були зазначені у поясненнях, що подано суду, були спростовані на відеозаписі.
Окрім цього, суд зазначає, що у справах про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП, де є відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого законом порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, важливе значення має сам факт відмови особи від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, який було зафіксовано на відеозапис працівником поліції, так і суб`єктивна сторона правопорушення і мотив особи до відмови від продуву за допомогою спеціального технічного засобу та у медичному закладі.
Так, відповідно до матеріалів справи,  ОСОБА_1 усвідомлено керував транспортним засобом, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, тобто, із зміненим психічним станом, у зв`язку із чим, під мотивом відмови проходження огляду – є мета уникнення адміністративної відповідальності по факту, або в подальшому, під час судового розгляду.
Водночас, відповідно до відеозапису, працівниками поліції було неодноразово  ОСОБА_1 запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці, або у медичному закладі для встановлення факту наявності, або відсутності стану алкогольного сп`яніння, але останній жодного разу не надав прямої відповіді.
Суд переконаний, що  ОСОБА_1 , як працівник поліції, тобто особа, яка обізнана у процедурі проходження огляду на стан сп`янінні, та знає, як саме треба себе поводити, щоб спробувати уникнути адміністративної відповідальності, своїми діями штучно створював такі умови, відповідно до яких, будь-які подальші дії працівників поліції будуть вважатись, які такі, що порушили право на захист особи, та його конституційні права. 
При цьому, відеофайл, який містяться в матеріалах вищезазначеної справи про адміністративне правопорушення, не містять будь-яких підтверджень того, що своїми діями, працівники поліції вчиняли тиск на  ОСОБА_1 щодо того, щоб спонукати його до вчинення адміністративного правопорушення, та ОСОБА_1 не було надано відповідного доказу щодо можливих дій такого характеру зі сторони працівників поліції.
Також, на переконання суду, невизначеність у своїх поясненнях ОСОБА_1 надавав працівникам поліції та у судовому засіданні, плутанину щодо особи, яка перебувала за кермом автомобіля білого кольору, марки TOYOTA CAMRY з державним номерним знаком НОМЕР_1 , тому, на думку суду його така поведінка направлена на заперечення проти доказів, які були долучені до матеріалів справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
У зв`язку із чим, усі дії  ОСОБА_1 , були направленні на уникнення адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, та не було подано жодного доказу щодо невинуватості у інкримінованому йому адміністративному правопорушенні, та факти, які були зазначені у клопотанні, що подано суду, були спростовані на відеозаписі.
Окрім цього, суд звертає увагу, що на відеозаписі можливо чітко встановити факти, погодження  ОСОБА_1 з тим, що він дійсно перебуває у стані алкогольного сп`яніння та перед керуванням транспортним засобом, дійсно вживав алкоголь, та факт відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Суд вважає, що подія зафіксована на відеозапису повністю узгоджується з доказами та з обставинами, викладеними в протоколі про адміністративне правопорушення.
Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 266 КУпАП, Особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. 
Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
При цьому, згідно із «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», а саме п.2 главі І, зазначено, огляд на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Водночас, відповідно до п. 3, главі І вищезазначеної Інструкції, ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Окрім цього, відповідно до п. 7 главі І, зазначеної Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Працівниками поліції в  ОСОБА_1 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах з порожнини рота, нестійка хода, порушення мови. 
Дослідивши відеозапис, що було долучено уповноваженими особами до матеріалів справи відносно ОСОБА_1 , в останнього можливо чітко встановити ознаки алкогольного сп`яніння«нестійка хода, порушення мови».
Вимоги щодо оформлення протоколів про адміністративні правопорушення органами поліції встановлено Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 №1376.
Інструкцією № 1376 встановлено порядок оформлення в органах Національної поліції України, у тому числі в їх структурних (відокремлених) підрозділах, матеріалів про адміністративні правопорушення, порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також визначено порядок контролю за дотриманням законодавства під час оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення.
Тобто, вищевказані положення КУпАП та Інструкції № 1376 визначають правила допустимості і відповідності доказів, що є гарантом їх достовірності та істинності.
При цьому, відповідно до положень ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
У рішеннях ЄСПЛ, зокрема по справах «Коробов проти України» від 21.07.2011, «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Лавенте проти Латвії» від 07.11.2002 зазначив, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.
Згідно зі ст.251 КУпАП суду надані об`єктивні та інші безперечні докази провини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
При цьому, на виявлені працівником поліції у  ОСОБА_1 ознаки сп`яніння, він ніяк не відреагував, ніяких усних чи письмових заперечень не заявляв під час спілкування з уповноваженою особою. 
При цьому, суд зазначає, що  ОСОБА_1 не було виказане заперечення під час складання зазначеного протоколу, або під час судового розгляду його захисником про те, що такі ознаки, які були встановлені працівником поліції – не є ознакою алкогольного сп`яніння, а є похідним від конкретного короткотривалого або довготривалого розладу здоров`я. 
Зокрема, вказаний протокол відповідає вимогам ст.256 КУпАП, який складений повноважною особою згідно вимог КУпАП, вказана правова кваліфікація адміністративного правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про адміністративну відповідальність, та відповідний пункт Правил дорожнього руху, сформульовано звинувачення, викладені фактичні обставини адміністративного правопорушення, які є достатніми для повного розуміння стороною захисту суті висунутого проти  ОСОБА_1 звинувачення.
Вимоги щодо оформлення протоколів про адміністративні правопорушення органами поліції встановлено Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 №1376.
Інструкцією № 1376 встановлено порядок оформлення в органах Національної поліції України, у тому числі в їх структурних (відокремлених) підрозділах, матеріалів про адміністративні правопорушення, порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також визначено порядок контролю за дотриманням законодавства під час оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення.
Тобто, вищевказані положення КУпАП та Інструкції № 1376 визначають правила допустимості і відповідності доказів, що є гарантом їх достовірності та істинності.
При цьому, відповідно до положень ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
У рішеннях ЄСПЛ, зокрема по справах «Коробов проти України» від 21.07.2011, «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Лавенте проти Латвії» від 07.11.2002 зазначив, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.
Окрім цього, суд зазначає, що на теперішній час є великою проблемою зріст кількості водіїв, які знаходяться у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, які керують транспортними засобами, що призводить до негативних наслідків, таких як дорожньо-транспортні пригоди, при цьому слід зазначити, що такі справи про адміністративне правопорушення за ст.130 КУпАП набули систематичного характеру та призводить до обговоренню у суспільстві. 
Крім того, особи, яких притягують до адміністративної відповідальності можуть зухвало ставитись до рішень суду щодо накладення на них адміністративного стягнення у вигляді штрафу, позбавлення права керування транспортними засобами, що може напряму впливати на повторність таких дій і створення легковажного ставлення до рішення суду щодо притягнення них до адміністративної відповідальності.
Стан сп`яніння, як узагальнене правове поняття – це психічний стан особи в момент вчинення правопорушення, викликаний вживанням алкогольних напоїв, наркотичних засобів або інших одурманюючих речовин, який характеризується послабленням інтелектуальної і вольової сфери психічної діяльності людини. При цьому знижуються передбачливість і обережність, зростають відхилення від нормальної поведінки та проявляються в більш широкому діапазоні небезпечна поведінка, неправильного сприйняття навколишнього та реагування на обстановку, яка склалась, втрачається реальне уявлення про те, що відбувається.
Слід зазначити, що перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння,  ОСОБА_1 свідомо сів за кермо автомобіля, розуміючи, що знаходиться в стані алкогольного сп`яніння, тобто скоїв дане правопорушення, не замислюючись при цьому, що вживання алкогольних напоїв та керування транспортним засобом може призвести до тяжких наслідків.
З огляду на вищевказане, суд прийшов до висновку, що наявна в адміністративному провадженні сукупність наведених вище прямих і непрямих доказів вчинення адміністративного правопорушення, які за змістом є чіткими, зрозумілими і послідовними, такими, що в достатній мірі повно викривають правопорушника у вчиненні інкримінованого йому адміністративному правопорушенні надала суду можливість постановити рішення за наслідками розгляду адміністративного провадження. 
Судом встановлено, що вказані у постанові та досліджені в ході судового розгляду докази є належними, допустимими та достовірними, а з огляду на системну оцінку і достатніми для обґрунтованого висновку про наявність в діях  ОСОБА_1 складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення, доведеність вини у його вчинені та для прийняття законного та обґрунтованого рішення в адміністративному провадженні, що дало змогу суду прийти до висновку про доведеність винуватості  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, який зроблено з дотриманням вимог вищевказаного Закону на підставі об`єктивного з`ясування всіх обставин, підтверджених доказами, які були досліджені та перевірені під час судового розгляду, а також оцінені відповідно до вимог КУпАП. 
Відповідно до ч. 1 ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов:
1) про накладення адміністративного стягнення;
2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу;
3) про закриття справи.
Оскільки під час розгляду справи встановлена вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення і останній підлягає адміністративній відповідальності, по справі необхідно винести постанову, передбачену п. 1) ч. 1 ст. 284 КУпАП, а саме: про накладення адміністративного стягнення.
Враховуючи характер вчиненого правопорушення, дані про особу  ОСОБА_1 , який свою провину не визнав, ступінь його вини, пояснення свідків, відсутність в матеріалах справи відомостей про настання негативних або тяжких наслідків для інших фізичних чи юридичних осіб, беручи до уваги, що у минулому останній не притягався до адміністративної відповідальності, в тому числі і за аналогічні правопорушення, вважаю за можливе накласти йому єдине, встановлене санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП, адміністративне стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування всіма видами транспортним засобів. 
Такий вид адміністративного стягнення буде відповідати завданню КУпАП щодо охорони прав і свобод громадян, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків та відповідальності перед суспільством.
Згідно ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. 
Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення справляється судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок. 
Керуючись ст.ст. 283, 284 КУпАП, суд:

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1  визнати винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Піддати  ОСОБА_1  адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на 1 (один) рік. 
Стягнути на підставі ст. 40-1 КУпАП з  ОСОБА_1  на користь держави судовий збір за ставкою 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто в сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.
Роз`яснити  ОСОБА_1 вимоги ч. 1 ст. 307 КУпАП про те, що штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Попередити  ОСОБА_1 , що у разі несплати ним штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу в порядку ст. 308 КУпАП буде надіслана для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується:
- подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу;
- витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП.
Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпра.
Строк пред`явлення постанови до виконання 3 місяці з дня її винесення. В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги. У разі відстрочки виконання постанови відповідно до статті 301 КУпАП перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки.

Суддя: Воробйов В.Л.

06.01.2026