Справа № 456/6812/25
Провадження № 3/456/140/2026

ПОСТАНОВА
іменем України

20 січня 2026 року місто Стрий

Суддя Стрийського міськрайонного суду Львівської області Валовін Ю. В. , розглянувши матеріали, які надійшли з Стрийського районного управління поліції ГУ НП у Львівській області, про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , особу з інвалідністю 3 групи, 
за ст. 122-4, ст. 124 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:
04.12.2025 до Стрийського міськрайонного суду Львівської області надійшли адміністративні матеріали: справа № 456/6812/25, провадження № 3/456/140/2026 про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, та справа № 456/6813/25, провадження № 3/456/141/2026 про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Постановою Стрийськогоміськрайонного суду Львівської області від 20.01.2026 об`єднано в одне провадження справу № 456/6812/25, справу № 456/6813/25 та присвоєно номер № 456/6812/25, провадження № 3/456/140/2026.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 526211 від 28.11.2025 ОСОБА_1 25.11.2025 о 23:30 год. в м. Стрию Львівської області по вул. Січових Стрільців, 15, керуючи автомобілем Renault Trafic, н.з. НОМЕР_1 , був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не зміг зреагувати на її зміну, при русі заднім ходом не звернувся за допомогою до сторонніх осіб, в результаті чого здійснив наїзд на автомобіль Mercedes Vito, що стоїть, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив п.1.5, 2.3б, 10.9 ПДР, вчинивши правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 526226 від 28.11.2025 ОСОБА_1 25.11.2025 о 23:30 год. в м. Стрию Львівської області по вул. Січових Стрільців, 15, керуючи автомобілем Renault Trafic, н.з. НОМЕР_1 , вчинив дорожньо-транспортну пригоду, а саме, здійснив наїзд на автомобіль Mercedes Vito, що стоїть, та залишив місце ДТП, чим порушив п. 2.10.а ПДР, вчинивши правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП.
В судовому засіданні захисник ОСОБА_1 – адвокат Андрейків Ю.Я. вказав, що ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП визнає повністю. Водночас, стосовно ст. 122-4 КУпАП стверджує, що ОСОБА_1 не мав умислу покидати місце ДТП, не знав що рухаючись заднім ходом зачепив сторонній транспортний засіб; в поліцію з`явився самостійно, коли помітив незначні пошкодження на своєму транспортному засобі.
Заслухавши пояснення захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, вивчивши протоколи про адміністративні правопорушення та дослідивши долучені до них матеріали, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Водночас, щодо складу правопорушення передбаченого ст. 122-4 КУпАП, суд приходить до висновку, що такий відсутній в діях ОСОБА_1 , виходячи з наступного.
У відповідності до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Відповідно до положень ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Згідно з ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до ст. 245 КУпАП серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.
Щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, судом встановлено наступне.
Відповідно до диспозиції ст. 124 КУпАП адміністративним правопорушенням є порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Відповідно до ч. 3 ст. 41 Закону України «Про дорожній рух», порядок початку руху, зміни руху за напрямком, розташування транспортних засобів і пішоходів, осіб, які рухаються в кріслах колісних, вибору швидкості руху та дистанції, обгону та стоянки, проїзду перехресть, пішохідних переходів і залізничних переїздів, зупинок транспортних засобів загального користування, користування зовнішніми світловими приладами, правила пересування пішоходів, осіб, які рухаються в кріслах колісних, проїзд велосипедистів, а також питання організації руху та його безпеки регулюються Правилами дорожнього руху, що затверджуються Кабінетом Міністрів України. 
Відповідно до пункту 2.3б Правил дорожнього руху для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.
Відповідно до пункту 10.9 Правил дорожнього руху під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, крім особистого визнання, доведена:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 526211 від 28.11.2025, відповідно до якого встановлено, що ОСОБА_1 25.11.2025 о 23:30 год., керуючи автомобілем Renault Trafic, н.з. НОМЕР_1 , був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не зміг зреагувати на її зміну, при русі заднім ходом не звернувся за допомогою до сторонніх осіб, в результаті чого здійснив наїзд на автомобіль Mercedes Vito, що стоїть, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив п.1.5, 2.3б, 10.9 ПДР;
- схемою місця ДТП, яка сталася 25.11.2025 о 23 год. 30 хв. у м. Стрию Львівської області по вул. Січових Стрільців, 15 за участі ОСОБА_1 ;
- письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 25.11.2025, ОСОБА_1 від 28.11.2025, які підтверджують обставини, зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, а саме факт здійснення наїзду автомобіля Renault Trafic, н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 на автомобіль Mercedes Vito, що стояв. 
Суд всебічно, повно та об`єктивно дослідивши всі обставини справи, вважає вищевикладені докази належними та допустимими, а в своїй сукупності достатніми.
Доказів, які б спростовували наведені в протоколах обставини, суду не надано, таким чином, суд вважає доведеним факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, судом встановлено наступне.
Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст. 122-4 КУпАП адміністративним правопорушенням є залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.
Відповідно до п. 2.10а Правил дорожнього руху в разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.
Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, обов`язковими елементами якого є: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона (вина). Відсутність хоча б одного із вказаних елементів виключає склад правопорушення взагалі, а порушена справа підлягає закриттю.
Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, виражається у залишенні місця дорожньо-транспортної пригоди особами, до якої вони причетні, а суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого або евентуального (непрямого) умислу.
Відповідно до вимог ст. 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визначається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала або свідомо допускала їх настання.
Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Стрийський РУП ГУ НП у Львівській області на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, скерувало до суду адміністративні матеріали, в яких міститься: протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 526226 від 28.11.2025; схемою місця ДТП, на якій зафіксовано подію, що відбулась 25.11.2025 о 23 год. 30 хв. у м. Стрию Львівської області по вул. Січових Стрільців, 15 за участі ОСОБА_1 ; письмові поясненнями ОСОБА_2 від 25.11.2025, ОСОБА_1 від 28.11.2025.
Згідно з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 526226 від 28.11.2025 вбачається, що 14.11.2025 ОСОБА_1 25.11.2025 о 23:30 год. в м. Стрию Львівської області по вул. Січових Стрільців, 15, керуючи автомобілем RenaultTrafic, н.з. НОМЕР_1 , вчинив дорожньо-транспортну пригоду, а саме, здійснив наїзд на автомобіль MercedesVito, що стоїть, та залишив місце ДТП, чим порушив п. 2.10.а ПДР.
Проте, згідно з поясненнями ОСОБА_1 від 28.11.2025, які містяться у адміністративних матеріалах, судом встановлено, що ОСОБА_1 25.11.2025 близько 23:30 год., керуючи автомобілем Renault Trafic, н.з. НОМЕР_1 , в м. Стрию Львівської області по вул. Січових Стрільців, 15, рухався заднім ходом, оскільки намагався розвернутися та на його думку вперся в бордюр, так як на вулиці не було освітлення, він не бачив жодного транспортного засобу. Вранці 28.11.2025 ОСОБА_1 побачивши пошкодження на своєму транспортному засобі, з`явився до Стрийського РУП ГУНП у Львівській області, де йому стало відомо про те, щосталося ДТП за йогоучасті.
Таким чином, судом встановлено, що на момент вчинення наїзду на автомобіль Mercedes Vito ОСОБА_1 через відсутність освітлення на вулиці не розумів, що вчинив дорожньо-транспортну пригоду, а тому суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, виражена у формі необережності. 
Відтак, враховуючи той факт, що ОСОБА_1 не знав про те, що вчинив дорожньо-транспортну пригоду, в його діях немає умислу (прямого, непрямого) на вчинення правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, щодо полягає у залишенні місця ДТП. 
Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення та наявні у справі матеріали не містять відомостей, які б підтверджували те що ОСОБА_1 покинув місце ДТП, а також вказували б на наявність умислу на вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП.
Верховний Суд у постанові від 26.04.2018 (справа № 338/1/17, провадження № К/9901/15804/18) сформулював висновок про те, що саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення.
Крім того, в суду відсутні підстави сумніватися у твердженнях ОСОБА_1 про те, що він не покидав та не мав умислу покинути місце дорожньо-транспортної пригоди.
Проаналізувавши та оцінивши усі надані зазначені докази, суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, не доведена належними, допустимими та достатніми доказами.
Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст.62 Конституції України презумпції невинуватості.
Згідно зі ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпції.
Таким чином, наявні підстави вважати, що в діях ОСОБА_1 відсутній прямий умисел на залишення місця дорожньо-транспортної пригоди з метою навмисного уникнення відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, а відтак в його діях відсутня суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, яка повинна утворювати його склад.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Суд всебічно, повно та об`єктивно дослідивши всі обставини справи, вважає, доведеним факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, водночас, щодо складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 122-4 КУпАП, суд приходить до висновку, що такий відсутній в діях ОСОБА_1 , а тому провадження за ст. 122-4 КУпАП слід закрити.
Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Призначаючи адміністративне стягнення ОСОБА_1 , суд враховує особу правопорушника, ступінь його вини у вчиненому правопорушенні, майновий стан, відсутність обставин, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а тому відносно ОСОБА_1 слід обрати адміністративне стягнення в межах санкції ст. 124 КУпАП у виді штрафу. 
Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.
Оскільки підстави для звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору судом не встановлено, з останнього слід стягнути судовий збір у розмірі 665,60 грн.
Керуючись ст. 23, 33, 283, 284 КУпАП,
ПОСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченогост. 124 КУпАП, і накласти стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн (вісімсот п`ятдесят гривень).
Провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ст. 122-4 КУпАП - закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 665,60 грн (шістсот шістдесят п`ять гривень нуль копійок).
Роз`яснити ОСОБА_1 , що відповідно до вимог ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 КУпАП, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Відповідно до ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу в установлений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень, розмір яких визначається Кабінетом Міністрів України. 
Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Суддя      Юлія ВАЛОВІН