243/10072/25
2/243/135/2026
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2026 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді   Сидоренко І.О.
за участю:
секретаря судового засідання Зубкова В.В.,

розглянувши у судовому засіданні в режимі дистанційного судового провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Слов`янської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В:

До Слов`янського міськрайонного суду Донецької області звернулася позивач із позовною заявою до Слов`янської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом. Свої вимоги обґрунтував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_2 . Після смерті спадкодавця відкрилась спадщина на все рухоме та нерухоме майно за законом, спадщину позивач прийняв своєчасно у встановлений законом строк фактично була зареєстрована та проживала разом із спадкодавцем на дату її смерті в житловому будинку розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , подала заяву до Першої Слов`янської ДНК на підставі якої була відкрита спадкова справа №797/2004 08.07.2004 року. Інші спадкоємці які прийняли спадщину фактично або шляхом подання заяви про прийняття спадщини у встановлений законом строк – відсутні. До спадкової маси, в тому числі, належить житловий будинок розташований за адресою: АДРЕСА_1 . За життя спадкодавець право власності на житловий будинок не оформила та не зареєструвала. Враховуючі відсутність зареєстрованих прав на вищенаведений житловий будинок на ім`я спадкодавця, позивач отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії Першої Слов`янської ДНК. Житловий будинок було побудовано спадкодавцем до 05.08.1992 року, господарські будівлі та споруди також побудовані до 05.08.1992 року, право власності в КП «БТІ» м. Слов`янськ до 01.01.2013 року не зареєстровано. Будинок спадкодавцем побудовано не самочинно на земельній ділянці яка знаходилась у пожиттєвому, спадкоємному володінні та користуванні спадкодавця.
Тому, просить визнати за позивачем право власності на житловий будинок, літ. «А-1», загальною площею 37,3 кв.м, житловою площею 18,8 кв.м, з сарай літ. «В», вбиральня-душ літ. «Г», огорожу 1-2, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .
В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, проте направили на адресу суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, в яких заявлені позовні вимоги підтримали, просили задовольнити їх у повному обсязі.
В судове засідання представник відповідача – Слов`янської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області, у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, проте направив на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій просив суд ухвалити рішення на власний розсуд, із урахуванням наявних у справі матеріалів.
Суд, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Слов`янської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом, підлягають задоволенню з наступних підстав.
Як видно зі Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 14 липня 2004 року Слов`янським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управління юстиції,  ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Слов`янськ Донецької області, про що зроблено відповідний актовий запис № 223.
Частинами 1, 2 статті 1220 ЦК України передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; часом відкриття спадщини є день смерті особи. Згідно зі ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Отже, після смерті  ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 відкрилася спадщина.
Відповідно до Свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 15 червня 1956 року Слов`янським міським РАЦС Сталінської області,  ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Слов`янськ Донецької області, її матір`ю є  ОСОБА_2 .
Відповідно до Свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 , виданого 23 лютого 1978 року Відділом РАЦС Слов`янського міськвиконкому,  ОСОБА_3  23 лютого 1978 року уклала шлюб з  ОСОБА_4 та змінила прізвище на  ОСОБА_5 .
Таким чином, позивач є донькою  ОСОБА_2 , та відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу України позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги спадкування за законом.
Як зазначено у Домовій книзі для прописки громадян, які мешкають у буд.  АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 була зареєстрована за зазначеною адресою з 13.12.2002 року по день своєї смерті, що підтверджується відповідними відмітками про прописку.
Як зазначено у Листі Відділу реєстраційного обліку місця проживання та місця перебування фізичних осіб Слов`янської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області № 20-16/2-1198 від 02.04.2025 року, позивач ОСОБА_1 з 12.02.1980 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Отже, суд доходить до висновку про те, що позивач ОСОБА_1  прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 , але не оформила своїх спадкових прав.
На підставі рішення виконкому Слов`янської міської ради трудящих від 23.05.1956 року, договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку на праві особистої власності від 24.08.1956 року, посвідченого Першою Слов`янською ДНК, реєстровий № 9706, ОСОБА_2 була надана земельна ділянка для за адресою: АДРЕСА_1 , у безстрокове користування для будування житлового будинку.
Як зазначено у Довідці з архіву КП «БТІ» від 27.03.2025 року № 04-01/782, надану відділом зберігання інвентаризаційних справ об`єктів нерухомого майна Слов`янської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області, право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 01.01.2013 року, в КП «БТІ» не зареєстроване.
З метою оформлення своїх спадкових прав позивач звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.
Як видно з дослідженої в судовому засіданні спадкової справи № 797/2004, заведеної державним нотаріусом Першої Слов`янської державної нотаріальної контори Донецької області Макаровою Н.І. після смерті  ОСОБА_2 , 08 липня 2004 року позивач ОСОБА_1 звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті  ОСОБА_2 . Заповіти спадкодавця відсутні. Окрім ОСОБА_1 із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса ніхто більше не звертався. Отже, суд робить висновок про те, що інші спадкоємці першої черги за законом після смерті ОСОБА_2 відсутні.
Однак, 24 вересня 2025 року, державним нотаріусом Першої Слов`янської державної нотаріальної контори Донецької області Макаровою Н.І. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на вказаний будинок на ім`я спадкодавця.
Відповідно до Технічного паспорту на будинок за адресою: АДРЕСА_1 , виготовленого ФОП ОСОБА_6 від 15.09.2015 року, станом на 01.01.2021 року, на території домоволодіння знаходяться: житловий будинок літ. «А-1», загальною площею 37,3 кв.м., житловою площею – 18,8 кв.м.; сарай літ. «В», вбиральня-душ літ. «Г», огорожа № 1-2, ідентифікатор об`єкту нерухомого майна 01.3765049.4886290.20250915.86.0000.28, реєстраційний номер в Рестрі будівельної діяльності :ТІ01:2208-7741-6589-0548.
Відповідно до Довідки ФОП ОСОБА_6 про технічні характеристика об`єкту нерухомого майна № 224 від 05.09.2025 року, житловий будинок літ. «А-1», загальною площею 37,3 кв.м., житловою площею – 18,8 кв.м.; сарай літ. «В», вбиральня-душ літ. «Г», огорожа № 1-2, розташований за адресою: АДРЕСА_1 . За результатами проведеної технічної інвентаризації встановлено наступне: житловий будинок літ. «А-1», сарай літ. «В», вбиральня-душ літ. «Г», огорожа № 1-2- побудовані до 05.08.1992 року, відповідно до Порядку проведення технічної інвентаризації, затвердженого постановою КМУ № 488 від 12.05.2023 року та Постановою КМУ від 07.06.2017 року № 406, не є самовільним та не потребує документів, що дають право на виконання будівельних робіт, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію.
Частиною 3 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року №1952-IV передбачено, що право на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до Закону, виникають з моменту такої реєстрації.
Відповідно до частини 4 статті 3 цього Закону, права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства яке діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.
Пунктом 1.3 Тимчасового Положення про порядок реєстрації права власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року №7/5 (втратило чинність 01 січня 2013 року) було передбачено, що Державна реєстрація прав проводиться реєстраторами бюро технічної інвентаризації у межах встановлених адміністративно-територіальних одиниць, обслуговування на території яких здійснюється БТІ, створеними до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» та інших законодавчих актів України» та підключеними до Реєстру прав власності на нерухоме майно.
Згідно з пунктом 1.8 цього Положення реєстр прав власності на нерухоме майно є єдиною державної інформаційною системою, що містить відомості про зареєстровані права, суб`єктів прав, об`єкти нерухомого майна та незавершеного будівництва (далі об`єкти, права щодо яких підлягають державній реєстрації), правовстановлюючі документи та документи, на підставі яких проведено державну реєстрацію права власності на об`єкт незавершеного будівництва.
Так, на час будівництва спірного будинку діяла постанова Ради Міністрів УРСР від 12 березня 1981 року № 125 «Про приймання в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів» (втратила чинність згідно з постановою КМУ від 15 жовтня 1992 року №587 у зв`язку з прийняттям постанови КМУ від 05 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення»).
Відповідно до п.п. «к» п. 2 Постанови передбачалось прийняття в експлуатацію державними приймальними комісіями (призначеними виконкомами районних, міських або районних у містах Рад народних депутатів) жилих будинків, гуртожитків, будинків дитячих дошкільних закладів, загальноосвітніх шкіл, незалежно від їх відомчої належності, а також усіх інших об`єктів житлово-цивільного призначення, які збудовані на кошти міжгосподарських підприємств/організацій у сільському господарстві, а також колгоспів, інших кооперативних та інших організацій або замовниками/забудовниками яких є виконкоми районних, міських або районних у містах Рад народних депутатів.
Постановою Кабінету Міністрів України від 05 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення» (втратила чинність 30 грудня 2004 року) було вперше встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва. Зазначеною Постановою було встановлено, що порядок прийняття в експлуатацію об`єктів недержавного замовлення визначається Радою Міністрів АРК, Київською та Севастопольською міськими держадміністраціями та погодженням з Держбудом.
Крім того, суд зважає і на те, що відповідно до п. 3.1 роз`яснення ВССУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України).
Як роз`яснив Пленум Верховного суду України у п.9 постанови «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» № 7 від 04.10.1991 року, право власності на житловий будинок, збудований громадянами на відведеній в установленому порядку на земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради.
Листом Державного комітету України з будівництва та архітектури від 23.03.1999 року № 12/5-126 роз`яснюється, що по об`єктах, які збудовані до 05.08.1992 року, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку, що складається БТІ.
Тобто громадяни, які збудували житлові будинки до 05.08.1992 року, могли за умови прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями отримати правовстановлюючі документи на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно на земельній ділянці яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності.
Беручи до уваги зазначені нормативно правові акти, ВССУ у вищезгаданому листі № 24-753/0/4-13 робить висновок, що за наявності відповідних доказів судами може визнаватися право власності, в порядку спадкування, на спірні будинки, збудовані до 05.08.1992 року, на які спадкоємець не отримав правовстановлюючі документи.
Таким чином по об`єктах, що збудовані до 05 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови КМУ від 05 серпня 1992 року № 449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається БТІ.
Крім того, згідно роз`яснення Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21.02.2005 року, у випадку смерті власника нерухомого майна, реєстрацію якого належним чином проведено не було і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення цього майна померлому та спадкоємцю повинно вирішуватись в судовому порядку. Як вказано в листі Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 23.03.2009 року № 12/5-126, по об`єктах нерухомого майна, що збудовані до 05 серпня 1992 року, тобто до прийняття Урядом України документу, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним з документів є висновок про технічний стан будівлі, що складається бюро технічної інвентаризації.
Відповідно до Постанови КМУ від 7 червня 2017 р. № 406 «Про затвердження переліку будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію», до цього переліку відносяться: роботи з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення, а також нежилого будинку, будівлі, споруди, приміщення в них, виконання яких не передбачає втручання в огороджувальні та несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, - щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними (СС1), з середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками; заміна покрівлі будівель і споруд згідно з будівельними нормами без втручання в несучі конструкції; реконструкція, капітальний ремонт внутрішніх систем: опалення, у тому числі що передбачає встановлення або заміну обладнання індивідуальних теплових пунктів, заміна трубопроводів систем опалення, балансування систем опалення, встановлення балансувальних клапанів та/або витратомірів, зміна типу систем опалення з однотрубної на двотрубну та/або з вертикальної на горизонтальну, встановлення та/або заміна опалювальних приладів, обладнання опалювальних приладів автоматичними регуляторами температури в приміщеннях, встановлення та заміна приладів-розподілювачів та іншого обладнання регулювання і обліку теплової енергії; вентиляції; водопостачання та водовідведення, у тому числі трубопроводів; силових та слабкострумових систем, які забезпечують функціонування будівель і споруд.
Відповідно до вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 р. № 1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», з заявою про реєстрацію права власності до відділу реєстрації повинен звернутись власник, а оскільки він помер, у відповідності до ч. 4 ст.25 Цивільного кодексу України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті, тому заяву про реєстрацію права власності на житловий будинок подати не можливо.
Відповідно до п.п. 4.15 п. 4 гл. 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу I цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.
Як зазначено в п.п 4.18 п. 4 гл. 10 розділу ІІ зазначеного Порядку за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.
Згідно частин першої та другої статті 49 Закону України «Про нотаріат», нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо вчинення такої дії суперечить законодавству України.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
У п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.
Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Згідно зі ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Частиною першою статті 319 ЦК України, встановлено, що здійснення права власності полягає у володінні, користуванні, розпорядженні своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно зі ст. 392 ЦК України, власник може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Відповідно до ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Згідно зі ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до ст. 1218 ЦК України зазначено, що до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцю з моменту відкриття спадщини.
Судом встановлено, що позивач є єдиним спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_2 . Однак, отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок позивач не може, оскільки нею не подано нотаріусу всіх документів, що необхідні для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом.
Враховуючи вищезазначені норми Закону, беручи до уваги те, що спадкове майно: житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , побудований до 1992 році, за наявності на такий будинок відповідної технічної документації, суд вважає за можливе, за наявності відповідних доказів, визнати право власності, в порядку спадкування, на такий будинок, на який спадкодавець не отримав правовстановлюючі документи.
Враховуючи вищенаведене, а також те, що отримання та реєстрація правовстановлюючого документу, у даному випадку, непередбачена чинним законодавством, іншої процедури, окрім звернення до суду, відповідно ч.ч. 1, 2, 3 ст. 3 ЦПК України та ст. 16 ЦК України, не існує.
Іншого шляху, ніж визнання права власності на вказане спадкове майно в судовому порядку, у позивача немає.
Враховуючи вищенаведене, суд, на підставі наявних у справі доказів, прийшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом.
Виходячи з аналізу чинного законодавства та встановлених обставин справи, оцінивши представлені в силу положень ст. 81 ЦПК України докази, суд приходить до висновку, що вони повністю узгоджуються між собою, не містять внутрішніх протиріч, і у своїй сукупності є достатніми, для того щоб дійти висновку про задоволення позовних вимог  ОСОБА_7 .
Керуючись статтями 328, 1216, 1218, 1225, 1268, 1296 Цивільного кодексу України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», ст.ст. 10, 12, 13,76, 81, 89, 200, 263-265, 354-355 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Слов`янської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом – задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_4 , право приватної власності на житловий будинок, літ. «А-1», загальною площею 37,3 кв.м., житловою площею – 18,8 кв.м.; сарай літ. «В», вбиральня-душ літ. «Г», огорожа № 1-2, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Повний текст рішення виготовлений 29 січня 2026 року.
На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя Слов`янського
міськрайонного суду        І.О. Сидоренко