ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

02 лютого 2026 року	Справа №160/30130/25 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лозицької І.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ОПТІМУСАГРО ТРЕЙД» до Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, –

ВСТАНОВИВ:
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «ОПТІМУСАГРО ТРЕЙД» із позовною заявою до Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, в якій просить суд:
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 01.07.2025 №46534000702 (Форма «В1») про зменшення суми бюджетного відшкодування з ПДВ за березень 2025 року Південного міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків;
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 01.07.2025 №46434000702 (Форма «В4») про зменшення від`ємного значення суми ПДВ за березень 2025 року Південного міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що спірні податкові повідомлення-рішення прийняті на підставі висновків Акта №340/34-00-07-02/41161689 від 28.05.2025 про результати документальної позапланової невиїзної перевірки з питань законності декларування заявленого до відшкодування з бюджету ПДВ та від`ємного значення з ПДВ, яке становить більше 100 тис. грн, за декларацією з ПДВ за березень 2025 року з урахуванням періодів декларування від`ємного значення (далі – акт перевірки) та з урахуванням результатів розгляду наданих ТОВ «ОПТІМУСАГРО ТРЕЙД» заперечень від 16.06.2025 №166 до такого акта перевірки. Проведеною перевіркою встановлено порушення ТОВ «ОПТІМУСАГРО ТРЕЙД»: пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14, п. 44.1 ст. 44, п. 192.1 ст. 192, п. п. 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 ст.198, п. 200.1, абз. «в» п. 200.4 ст. 200 ПК України, з урахуванням ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996 та п. п. 2.1, 2.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за №168/704, пунктів 5 та 6 Порядку заповнення та подання податкової звітності з ПДВ, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 26.01.2016 №21, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.01.2016 за №159/28289 (далі – Порядок №21), оскільки ТОВ «ОПТІМУСАГРО ТРЕЙД» завищено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 21), на 10349,46 грн за березень 2025 року; п. п. 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 ст. 198, п. 200.1, абз. «б» п. 200.4 ст. 200 ПК України, оскільки ТОВ «ОПТІМУСАГРО ТРЕЙД» завищено суму ПДВ, яка підлягає бюджетному відшкодуванню (рядок 20.2.1 декларації за березень 2025 року), на 998340 грн. Позивачем було подано скаргу до Державної податкової служби України на оскаржувані податкові повідомлення-рішення. Рішенням про результати розгляду скарги від 16.09.2025 №26805/6/99-00-06-01-03-06, отриманим 22.09.2025, Державна податкова служба України залишила без змін спірні податкові повідомлення-рішення, а скаргу ТОВ «ОПТІМУСАГРО ТРЕЙД» – без задоволення. Позивач вважає, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення підлягають скасуванню, бо прийняті на підставі необґрунтованих висновків, викладених в акті перевірки, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії) та з порушенням норм ПК України.
За результатами проведеної перевірки контролюючим органом не визнано право ТОВ «ОПТІМУСАГРО ТРЕЙД» на декларування податкового кредиту на загальну суму 1008689,46 грн по господарських операціях з контрагентами-постачальниками ТОВ «ІНТАМА» (код ЄДРПОУ 20240580) на суму ПДВ 842299,46 грн та ФГ «ЕРА ПЛЮС» (код ЄДРПОУ 30059996) на суму ПДВ 166390 грн, у т. ч. по рядку 10.3 (Придбання (виготовлення, будівництво, спорудження, створення) товарів/послуг та необоротних активів на митній території України зі ставкою 14%) декларації з ПДВ за березень 2025 року у розмірі 10349,46 грн, по рядку 16 (Від`ємне значення, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду: 16.1 значення рядка 21 попереднього звітного (податкового) періоду) декларації з ПДВ за березень 2025 року у розмірі 998340 грн. Висновок в акті перевірки про завищення податкового кредиту за березень 2025 року на суму 1008689,46 грн став наслідком непідтвердження контролюючим органом реальності фактично проведених господарських операцій з придбання соняшника у постачальників: ТОВ «ІНТАМА» (код ЄДРПОУ 20240580): не підтверджено реальність господарських операцій з придбання соняшника у кількості 253110 кг на загальну суму 6858724,17 грн, в т. ч. ПДВ 842299,46 грн на підставі договору поставки №80884 від 25.02.2025; внаслідок цього не визнано право на формування податкового кредиту у сумі 842299,46 грн, зменшено бюджетне відшкодування ПДВ на 831950 грн (рядок 20.2.1 декларації за березень 2025), зменшено залишок від`ємного значення ПДВ на 10349,46 грн (рядок 21 декларації за березень 2025); ФГ «ЕРА ПЛЮС» (код ЄДРПОУ 30059996): не підтверджено реальність господарських операцій з придбання соняшника у кількості 50000 кг на загальну суму 1354890 грн, в т. ч. ПДВ 166390 грн на підставі договору поставки №80895 від 26.02.2025; внаслідок цього не визнано право на формування податкового кредиту у сумі 166390 грн, зменшено бюджетне відшкодування ПДВ на 166390 грн (рядок 20.2.1 декларації за березень 2025). Позивач наголошує на тому, що контролюючому органу було надано всі необхідні документи для підтвердження дотримання вимог ПК України та що господарські операції між зазначеними вище контрагентами мали реальний характер, діяльність позивача була спрямована на отримання економічної вигоди від підприємницької діяльності, підприємства ознак фіктивності на час здійснення господарської операції не мали, що зумовлює хибність викладених в акті перевірки висновків контролюючого органу, а відтак, вони не можуть бути покладені в основу оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, внаслідок чого, останні є такими, що прийняті з порушенням норм чинного законодавства України, а тому, підлягають скасуванню та визнанню протиправними. Крім того, висновки відповідача також обґрунтовані недотриманням податкового законодавства іншими платниками податків – контрагентами позивача та іншими особами, з якими позивач не мав жодних відносин. Однак, законодавство України не ставить в залежність виникнення у платника ПДВ права на податковий кредит від дотримання вимог податкового законодавства іншими особами. Зазначене стало підставою для звернення позивача до суду з цією позовною заявою. 
Ухвалою суду відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Цією ж ухвалою відповідачу встановлено строк для подання до суду відзиву на позовну заяву.
До суду через систему «Електронний Суд» від представника позивача надійшла заява щодо судових витрат, в якій останнім зазначено, що доказ судових витрат зі сплати судового збору міститься в матеріалах справи (платіжна інструкція кредитового переказу коштів №ОАТ-100371 від 09.10.2025), а докази щодо витрат на професійну правничу допомогу будуть надані у строки, встановлені ч. 7 ст. 139 КАС України.
До суду через систему «Електронний Суд» від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній проти задоволення позовних вимог заперечив. В обґрунтування своєї позиції зазначив, що відповідачем проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ТОВ «ОППМУСАГРО ТРЕЙД» з питань законності декларування заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість та від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 000 грн по декларації з податку на додану вартість за березень 2025 року з урахуванням періодів декларування від`ємного значення. За результатами перевірки складено акт від 28.05.2025 №340/34-00-07-02/41161689 (далі – акт перевірки). За результатами перевірки встановлено порушення ТОВ «ОППМУСАГРО ТРЕЙД» вимог пп. 1.14.181 п. 14.1 ст. 14, п. 44.1, ст. 44, п. 192.1 ст. 192, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198,6 ст. 198, п. 200.1, п. 200.4 ст. 200 ПК України щодо завищення суми ПДВ, яка підлягає бюджетному відшкодуванню за березень 2025 року, на суму 998340 грн та завищення від`ємного значення з ПДВ, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду за березень 2025 року, на суму 10349 грн. В ході проведення перевірки встановлено, що ТОВ «ОПТІМУСАГРО ТРЕЙД» мало взаємовідносини з ТОВ «ІНТАМА» щодо придбання соняшнику на суму ПДВ 831 950 грн за лютий 2025 року, на суму ПДВ 10349,46 грн за березень 2025 року та ФГ «ЕРА ПЛЮС» щодо придбання соняшнику на загальну суму ПДВ 166390 грн у лютому 2025 року, що включено до Додатку 2 до податкової декларації з ПДВ за березень 2025 року. Наголошує на тому, що обсяг реалізованої сільськогосподарської продукції перевищує обсяг виробництва, вбачається недостатня кількість посівного матеріалу (насіння соняшника) та недостатня кількість найманих працівників для обробітку 612,88 га ріллі, TOB «ІНТАМА» не мало фізичної можливості виростити сільськогосподарські культури та, відповідно, бути виробником продукції, документально оформленої у періоді, що перевірявся, на ТОВ «ОПТІМУСАГРО ТРЕЙД». Перевіркою також встановлено недостатню кількість найманих працівників ФГ «ЕРА ПЛЮС» для обробітку 167,5 га ріллі, відсутність фізичної можливості виростити сільськогосподарські культури та, відповідно, бути виробником продукції, документально оформленої у періоді, що перевірявся, на ТОВ «ОПТІМУСАГРО ТРЕЙД». Отже, перевіркою встановлено завищення задекларованої суми бюджетного відшкодування за березень 2025 року на 998340 грн, про завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду з ПДВ за березень 2025 року, на суму 10349 грн. З огляду на викладене, представник відповідача просить у задоволенні позовної заяви відмовити. 
До суду через систему «Електронний Суд» від представника позивача надійшла відповідь на відзив, у якій останній проти тверджень представника відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву, заперечив, посилаючись на їх безпідставність та необґрунтованість. В обґрунтування своєї позиції зазначив, що приписів чинного законодавства не порушував, наголошував на реальності господарських операцій. З огляду на викладене, просить суд позовну заяву задовольнити. 
Дослідивши матеріали справи та надані докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «ОПТІМУСАГРО ТРЕЙД» (код ЄДРПОУ 41161689) зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 20.02.2017 як юридична особа. Основним видом економічної діяльності згідно КВЕД є 10.41 Виробництво олії та тваринних жирів.
Станом на час розгляду справи ТОВ «ОПТІМУСАГРО ТРЕЙД» знаходиться на податковому обліку у Південному міжрегіональному управлінні ДПС по роботі з великими платниками податків.
На підставі наказу від 28.04.2025 №99 «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «ОПТІМУСАГРО ТРЕЙД» (код ЄДРПОУ 41161689), виданого Південним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків на підставі п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, пп. 78.1.8 п. 78.1 ст. 78, п. 200.11 ст. 200, ст. 79 ПК України проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ТОВ «ОПТІМУСАГРО ТРЕЙД» (код ЄДРПОУ 41161689) з питань законності декларування заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість та від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. грн по декларації з податку на додану вартість за березень 2025 року (вх. №18.04.2025 №9106021350) з урахуванням періодів декларування від`ємного значення. 
За результатами перевірки Південним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків складено Акт документальної позапланової невиїзної перевірки з питань законності декларування заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість та від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. грн по декларації з податку на додану вартість за березень 2025 року з урахуванням періодів декларування від`ємного значення від 28.05.2025 №340/34-00-07-02/41161689 (далі – акт перевірки). 
За результатами проведеної перевірки контролюючим органом не визнано право ТОВ «ОПТІМУСАГРО ТРЕЙД» на декларування податкового кредиту на загальну суму 1008689,46 грн по господарських операціях з контрагентами-постачальниками ТОВ «ІНТАМА» (код ЄДРПОУ 20240580) на суму ПДВ 842299,46 грн та ФГ «ЕРА ПЛЮС» (код ЄДРПОУ 30059996) на суму ПДВ 166390 грн, у т. ч. по рядку 10.3 (Придбання (виготовлення, будівництво, спорудження, створення) товарів/послуг та необоротних активів на митній території України зі ставкою 14%) декларації з ПДВ за березень 2025 року у розмірі 10349,46 грн, по рядку 16 (Від`ємне значення, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду: 16.1 значення рядка 21 попереднього звітного (податкового) періоду) декларації з ПДВ за березень 2025 року у розмірі 998340 грн. Висновок в акті перевірки про завищення податкового кредиту за березень 2025 року на суму 1008689,46 грн став наслідком непідтвердження контролюючим органом реальності фактично проведених господарських операцій з придбання соняшника у постачальників: ТОВ «ІНТАМА» (код ЄДРПОУ 20240580): не підтверджено реальність господарських операцій з придбання соняшника у кількості 253110 кг на загальну суму 6858724,17 грн, в т. ч. ПДВ 842299,46 грн на підставі договору поставки №80884 від 25.02.2025; внаслідок цього не визнано право на формування податкового кредиту у сумі 842299,46 грн, зменшено бюджетне відшкодування ПДВ на 831950 грн (рядок 20.2.1 декларації за березень 2025), зменшено залишок від`ємного значення ПДВ на 10349,46 грн (рядок 21 декларації за березень 2025); ФГ «ЕРА ПЛЮС» (код ЄДРПОУ 30059996): не підтверджено реальність господарських операцій з придбання соняшника у кількості 50000 кг на загальну суму 1354890 грн, в т. ч. ПДВ 166390 грн на підставі договору поставки №80895 від 26.02.2025; внаслідок цього не визнано право на формування податкового кредиту у сумі 166390 грн, зменшено бюджетне відшкодування ПДВ на 166390 грн (рядок 20.2.1 декларації за березень 2025).
Згідно висновків акта перевірки встановлено порушення ТОВ «ОПТІМУСАГРО ТРЕЙД»:
- пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14, п. 44.1, ст. 44, п. 192.1 ст. 192, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1, абз. в) п. 200.4 ст. 200 ПК України, з урахуванням ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-XIV (зі змінами) та п. п. 2.1 і 2.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 26.01.2016 №21, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.01.2016 за №159/28289 (зі змінами та доповненнями), ТОВ «ОПТІМУСАГРО ТРЕЙД» завищено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 21) на суму 10349,46 грн за березень 2025 року;
- п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1, абз. б) п. 200.4 ст. 200 ПК України, оскільки ним завищено суму ПДВ, яка підлягає бюджетному відшкодуванню по рядку 20.2.1 «Сума від`ємного значення, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 розділу V Кодексу на момент подання податкової декларації (рядок 19 – рядок 19.1), яка: підлягає бюджетному відшкодуванню (рядок 20.2.1 + рядок 20.2.2) (рядок 3 Д3): на рахунок платника у банку», податкової декларації з ПДВ за березень 2025 року на суму 998340 грн;
- п. 200.1, пп. б) п. 200.4 ст. 200 ПК України, оскільки ним завищено суму ПДВ, яка підлягає бюджетному відшкодуванню по рядку 20.2.1 «Сума від`ємного значення, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 розділу V Кодексу на момент подання податкової декларації (рядок 19 – рядок 19.1), яка: підлягає бюджетному відшкодуванню (рядок 20.2.1 + рядок 20.2.2) (рядок 3 Д3): на рахунок платника у банку», податкової декларації з ПДВ за березень 2025 року на суму 9289866 грн.
Не погодившись із висновками акта перевірки, ТОВ «ОПТІМУСАГРО ТРЕЙД» подало заперечення на акт перевірки.
Південним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків складено відповідь №1732/6/34-00-07-02 від 26.06.2025 за результатами розгляду заперечень, поданих ТОВ «ОПТІМУСАГРО ТРЕЙД», та зазначено, що висновки за результатами перевірки щодо порушень позивачем: пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14, п. 44.1, ст. 44, п. 192.1 ст. 192, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1, абз. в) п. 200.4 ст. 200 ПК України, з урахуванням ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-XIV (зі змінами) та п. п. 2.1 і 2.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 26.01.2016 №21, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.01.2016 за №159/28289 (зі змінами та доповненнями), ТОВ «ОПТІМУСАГРО ТРЕЙД» завищено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 21) на суму 10349,46 грн за березень 2025 року; п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1, абз. б) п. 200.4 ст. 200 ПК України, оскільки ним завищено суму ПДВ, яка підлягає бюджетному відшкодуванню по рядку 20.2.1 «Сума від`ємного значення, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 розділу V Кодексу на момент подання податкової декларації (рядок 19 – рядок 19.1), яка: підлягає бюджетному відшкодуванню (рядок 20.2.1 + рядок 20.2.2) (рядок 3 Д3): на рахунок платника у банку», податкової декларації з ПДВ за березень 2025 року на суму 998340 грн, - залишено без змін; щодо порушень позивачем п. 200.1, пп. б) п. 200.4 ст. 200 ПК України, оскільки ним завищено суму ПДВ, яка підлягає бюджетному відшкодуванню по рядку 20.2.1 «Сума від`ємного значення, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 розділу V Кодексу на момент подання податкової декларації (рядок 19 – рядок 19.1), яка: підлягає бюджетному відшкодуванню (рядок 20.2.1 + рядок 20.2.2) (рядок 3 Д3): на рахунок платника у банку», податкової декларації з ПДВ за березень 2025 року на суму 9289866 грн, - прийнято рішення про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки у порядку, встановленому пп. 78.1.5 п. 78.1 ст. 78ПК України.
29.08.2025 Південним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків складено довідку документальної позапланової невиїзної перевірки з питань, визначених за результатами розгляду заперечень до акту перевірки щодо законності декларування заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість та від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. грн по декларації з податку на додану вартість за березень 2025 року з урахуванням періодів декларування від`ємного значення №555/34-00-07-02/41161689, згідно якої порушень ТОВ «ОПТІМУСАГРО ТРЕЙД» вимог податкового законодавства не встановлено.
На підставі висновків акта перевірки Південним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків прийняті податкові повідомлення-рішення: 
- від 01.07.2025 №46534000702 (форма «В1»), яким зменшено суму бюджетного відшкодування з ПДВ за березень 2025 року на суму 998340,00 грн;
- від 01.07.2025 №46434000702 (форма «В4»), яким зменшено від`ємне значення суми ПДВ за березень 2025 року на суму 10349,00 грн. 
Не погодившись із прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями, позивачем подано скаргу до Державної податкової служби України. 
Державною податковою службою України прийнято рішення про результати розгляду скарги від 16.09.2025 №26805/6/99-00-06-01-03-06, яким скаргу позивача залишено без задоволення, а зазначені вище податкові повідомлення рішення залишено без змін. 
Позивач, вважаючи спірні податкові повідомлення-рішення протиправними та такими, що підлягають скасуванню судом, звернувся до суду із даною позовною заявою.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ст. 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки та збори в порядку та в розмірах встановлених законом.
Правовідносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема: визначають вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулює Податковий кодекс України (далі – ПК України).
Згідно із п.75.1 ст.75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Відповідно до пп. 75.1.2 п.75.1 ст.75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.
Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.
Згідно з пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 ПК України господарська діяльність – діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
Підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що податковий кредит – сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.
Відповідно до положень пункту 185.1 статті 185 ПК України об`єктом оподаткування є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу у володіння та користування лізингоодержувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; в) ввезення товарів на митну територію України; г) вивезення товарів за межі митної території України; е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.
За змістом пп. «а» п. 187.1 ст. 187 ПК України, датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше, а саме дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку – дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої – дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку.
Відповідно до пункту198.1 статті 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:
а) придбання або виготовлення товарів та послуг;
б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);
в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;
г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу;
ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Згідно п. 198.2 ст. 198 ПК України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.
Згідно з пунктами 198.3, 198.6 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи).
Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
Підпунктом 14.1.18 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що бюджетне відшкодування – відшкодування від`ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника.
Порядок визначення суми податку, що підлягає відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), визначений у статті 200 ПК України.
Відповідно до п. 200.1 ст. 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.
При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.
За положеннями пункту 200.2 статті 200 ПК України для перерахування податку до бюджету центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, надсилає центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, реєстр платників, в якому зазначаються назва платника, податковий номер та індивідуальний податковий номер платника, звітний період та сума податку, що підлягає перерахуванню до бюджету. На підставі такого реєстру центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, не пізніше останнього дня строку, встановленого цим Кодексом для самостійної сплати податкових зобов`язань, перераховує суми податку до бюджету.
Пунктом 200.4 статті 200 ПК України встановлено, що при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума: а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу; б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації; в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.
Платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації (п. 200.7 ст. 200 ПК України).
Відповідно до пункту 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Згідно ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.
Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Аналіз наведених норм свідчить, що господарські операції для визначення податкового кредиту та витрат мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними документами, які відображають реальність таких операцій. Сума податку для включення до податкового кредиту повинна бути підтверджена, крім того, податковою накладною, виписаною постачальником на операцію з постачання товару (послуг) і зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Встановлюючи правило щодо обов`язкового підтвердження сум витрат та податкового кредиту, врахованих платником під час визначення податкових зобов`язань з податку на прибуток та з ПДВ відповідно, законодавець, безумовно, передбачає, що ці документи є достовірними, тобто операції, які вони підтверджують, дійсно мали місце.
Якщо господарська операція фактично не відбулася, то первинні документи, складені для оформлення такої операції, не відповідають дійсності і не можуть бути підставою податкового обліку. Це відповідає і вимозі ст. 75 КАС України щодо достовірності доказів.
На підтвердження фактичного здійснення господарських операцій платник податків повинен мати відповідні первинні документи, які мають бути належно оформленими, містити всі необхідні реквізити, бути підписані уповноваженими особами і які в сукупності із встановленими обставинами справи, зокрема, і щодо можливостей здійснення господарюючими суб`єктами відповідних операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна, обсягу матеріальних та трудових ресурсів, економічно необхідних для здійснення господарських операцій, мають свідчити про беззаперечний факт реального вчинення господарських операцій, що і є підставою для формування платником даних податкового обліку.
Процесуальна діяльність суду із встановлення обґрунтованості права платника податку на податковий кредит та/або бюджетне відшкодування з податку на додану вартість, а також визначення бази оподаткування податку на прибуток підприємств, включає наступне.
Встановлення факту здійснення господарської операції. При цьому, дослідженню підлягають усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції – договори, акти виконаних робіт, документи про перевезення, зберігання товарів тощо. Необхідно перевірити фізичні, технічні та технологічні можливості певної особи до вчинення тих чи інших дій, що становлять зміст господарської операції, такі як: наявність кваліфікованого персоналу, основних фондів, у тому числі транспортних засобів для перевезення, приміщень для зберігання товарів тощо; можливість здійснення операцій з відповідною кількістю певного товару у відповідні строки, з урахуванням терміну його придатності, доступності на ринку тощо; наявність відповідних ліцензій та інших дозвільних документів, що необхідні для ведення певного виду господарської діяльності.
Встановлення спеціальної правосуб`єктності учасників господарської операції. Особа, яка видає податкову накладну, повинна бути зареєстрована як платник податку на додану вартість на момент вчинення відповідної господарської операції.
Встановлення зв`язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг) і господарською діяльністю платника податку.
Встановлення дотримання платником податку спеціальних вимог щодо документального підтвердження сум податкового кредиту та/або бюджетного відшкодування з податку на додану вартість.
Встановлення факту надмірної сплати податку на додану вартість у ціні товарів (послуг), що придбані платником податку.
Враховуючи викладене, судом підлягає дослідженню факт реальності господарських операцій між ТОВ «ОПТІМУСАГРО ТРЕЙД» та ТОВ «ІНТАМА», та ФГ «ЕРА ПЛЮС».
З матеріалів справи судом встановлено, що 25.02.2025 між ТОВ «ОПТІМУСАГРО ТРЕЙД» (покупець) та ТОВ «ІНТАМА» (постачальник) був укладений Договір поставки №80884 (далі – Договір) , відповідно до умов якого постачальником було здійснено поставку соняшника в кількості 253110 кг на загальну суму 6774450,00 грн (в т. ч. ПДВ 831950,00 грн). Постачальник зобов`язувався забезпечити навантаження товару в надані покупцем транспортні засоби на умовах FCA – «франко-перевізник»: склад Постачальника, що розташований за адресою: с. Ковпаківка, Магдалинівський район, Дніпропетрвоська область, згідно правил Інкотермс в редакції 2020 року.
За фактом поставки сторонами Договору було складено видаткову накладну №10 від 26.02.2025 та акт прийому-передачі товару №ОТ000001107 від 26.02.2025, видаткову накладну №11 від 03.03.2025 та акт прийому-передачі товару №ОТ000001232, а також товарно-транспортні накладні, копії яких містяться у матеріалах справи.
Розрахунки між покупцем та постачальником були проведені в безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на рахунок ТОВ «ІНТАМА» згідно платіжної інструкції кредитового переказу коштів №ОАТ-021041 від 26.02.2025 на суму 6774450,00 грн (в т. ч. ПДВ 831950,00 грн). 
Також, з матеріалів справи судом встановлено, що поставка соняшника ФГ «ЕРА ПЛЮС» (постачальник) на адресу ТОВ «ОПТІМУСАГРО ТРЕЙД» (покупець) здійснювалася на підставі Договору поставки №80895 від 26.02.2025, відповідно до умов якого, постачальник зобов`язався забезпечити навантаження товару в загальній кількості 61000,000 кг в надані покупцем транспортні засоби на умовах FCA – «франко-перевізник»: склад Постачальника, що розташований за адресою: с. Георгіївка, Синельниківський район, Дніпропетровська область, згідно правил Інкотермс в редакції 2020 року. 
За фактом поставки соняшника сторонами було складено видаткову накладну №1 від 05.03.2025 та акт прийому-передачі товару №ОТ000001322 від 05.03.2025, видаткову накладну №2 від 06.03.2025 та акт прийому-передачі товару №ОТ000001344 від 06.03.2025, видаткову накладну №3 від 07.03.2025 та акт прийому-передачі товару №ОТ000001449 від 07.03.2025, а також товарно-транспортні накладні, копії яких містяться у матеріалах справи.
Розрахунки між покупцем та постачальником були проведені у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на рахунок ФГ «ЕРА ПЛЮС», згідно платіжної інструкції в національній валюті №ОАТ-021051 від 26.02.2025 на суму 1354890,00 грн. (в т. ч. ПДВ 166390,00 грн). 
Перевезення придбаного у ТОВ «ІНТАМА» та ФГ «ЕРА ПЛЮС» соняшника за Договорами з умовами поставки FCA – «франко-перевізник» здійснювалося ТОВ «ОПТІМУСАГРО ТРЕЙД» із залученням автоперевізників – ТОВ «Фаворит Логістік» (код ЄДРПОУ 40463896), ТОВ «Поле Транс» (код ЄДРПОУ 37538002), ТОВ «ВТК-4» (код ЄДРПОУ 38597692), ТОВ «Автотранс АВК» (код ЄДРПОУ 43484458), що підтверджено договорами про надання послуг з перевезення та актами надання послуг з перевезення, які, у свою чергу, були надані працівникам контролюючого органу до перевірки.
Соняшник, придбаний у ТОВ «ІНТАМА» та ФГ «ЕРА ПЛЮС» був використаний ТОВ «ОПТІМУСАГРО ТРЕЙД» у якості сировини для виробництва олії, шроту та інших продуктів переробки на Відокремленому виробничому підрозділі «Запорізький олійно-екстракційний завод», про що свідчать копії первинних документів, що містяться у матеріалах справи. 
Суми податку на додану вартість, сплачені вказаним вище перевізникам, були включені позивачем до податкового кредиту за березень 2025 року.
ТОВ «ІНТАМА» та ФГ «ЕРА ПЛЮС» були виписані та зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних відповідні податкові накладні, які були зареєстровані у Єдиному реєстрі податкових накладних. 
Нереальність господарських операцій з придбання соняшника у січні-березні 2025 року у постачальника ТОВ «ІНТАМА» на загальну суму 6858724,16 грн (в т. ч. ПДВ 842299,46 грн) обґрунтовано в акті перевірки наступним: 
«Обсяг реалізованої сільськогосподарської продукції перевищує обсяг виробництва, вбачається недостатня кількість посівного матеріалу (насіння соняшника), недостатня кількість найманих працівників (тракторист – 1 особа) для обробітку 612,88 га ріллі. Враховуючи обсяг реалізованої сільськогосподарської продукції, врожайність зернових культур на території Дніпропетровської області та кількість орендованих земельних ділянок, наявність трудових ресурсів, ТОВ «ІНТАМА» не мало фізичної можливості виростити врожай соняшника 2024 року та, відповідно, бути виробником продукції, документально оформленої у березні 2025 року на ТОВ «ОПТІМУСАГРО ТРЕЙД».
Нереальність господарських операцій з придбання соняшника у лютому-березні 2025 року у постачальника ФГ «ЕРА ПЛЮС» на загальну суму 1354890 грн (в т. ч. ПДВ 166390 грн) обґрунтовано в акті перевірки наступним:
«Вбачається недостатня кількість найманих працівників для обробітку 167,5 га ріллі. Враховуючи обсяг реалізованої сільськогосподарської продукції, врожайність зернових культур на території Дніпропетровської області та кількість орендованих земельних ділянок, наявність трудових ресурсів, ФГ «ЕРА ПЛЮС» не мало фізичної можливості виростити врожай соняшника 2024 року та, відповідно, бути виробником продукції, документально оформленої у лютому 2025 року на ТОВ «ОПТІМУСАГРО ТРЕЙД».
Щодо перевищення обсягів реалізації соняшника над обсягом його виробництва та недостатньої кількості посівного соняшника ТОВ «ІНТАМА» в акті перевірки зазначено, що на підставі аналізу наданих до перевірки документів та інформації, що міститься в базах даних АІС ДПС стосовно ТОВ «ІНТАМА» контролюючим органом встановлено наступне: «ТОВ «ІНТАМА» реалізовано на адресу ТОВ «ОПТІМУСАГРО ТРЕЙД» соняшник у січні-березні 2025 року у кількості 302,91 тон. Встановлено, що ТОВ «ІНТАМА» протягом 2023-2024 придбало посівний матеріал (насіння соняшнику ЕС Беллау контрагента-постачальника ТОВ «Фірма «Ерідон» у кількості 50 мішків), засоби захисту рослин, дизпаливо, міндобрива. Придбання соняшнику відсутнє. Згідно звіту про площі та валові збори сільськогосподарських культур у 2024 році (форма №29-сг) посівна та зібрана площа соняшника 180,39 га, обсяг виробництва 273 т. При цьому кількість придбаного насіння дозволяє засіяти лише 150 га (норма висіву соняшника – 1 посівна одиниця на 2-3 га, 1 мішок насіння = 1 посівна одиниця; придбано 50 мішків)». 
Враховуючи вищевикладене, контролюючий орган дійшов висновку про перевищення обсягів реалізації соняшника у січні-березні 2025 року (302,91 т) над обсягом його виробництва у 2024 році (273 т), а також про недостатність посівного насіння соняшника для збирання врожаю соняшника 2024 року у кількості 273 т.
При цьому контролюючим органом залишено поза увагою той факт, що у Договорі поставки №80884 від 25.02.2025 між ТОВ «ІНТАМА» та ТОВ «ОПТІМУСАГРО ТРЕЙД» та у первинних (податкових) документах не зазначено рік врожаю соняшника.
Скориставшись невідомими джерелами інформації щодо нормативної витрати посівного насіння соняшника на 1 га посівної площі та податковою інформацією з Єдиного реєстру податкових накладних щодо обсягу придбання насіння соняшника ТОВ «ІНТАМА» у 2024 році, відповідач дійшов висновку про недостатність придбаного у 2024 році посівного насіння для висіву на площі 180,39 га. 
Листом №02/06-25 від 13.06.2025 ТОВ «ІНТАМА» було повідомлено про те, що соняшник, реалізований ТОВ«ОПТІМУСАГРО ТРЕЙД», є продукцією власного виробництва підприємства, отриманий від врожаю 2023 та 2024 року. Так, господарством у 2023 році, згідно статистичного звіту за формою 4-сг за 2023 рік було посіяно соняшник на площі 173,14 га. Для посіву було придбано в ТОВ «ФІРМА ЕРІДОН» (код ЄДРПОУ 43106699) 19.10.2022 насіння соняшнику «Генезис» в кількості 45 мішків та насіння соняшнику ЕС Белла в кількості 65 мішків та у ТОВ «АГРІІ Україна» (код ЄДРПОУ 38948033) 20.12.2022 насіння соняшнику Естрада Круїзер 29 мішків. На посів під врожай 2023 року було використано 76 мішків насіння соняшнику. Решта посівного матеріалу (насіння) соняшника залишилася на складі господарства в кількості 63 мішки та була використана для посіву під врожай 2024 року. В 2023 році відповідно до статистичного звіту за формою 29-сг господарством було зібрано 1905,40 ц соняшника, фактична врожайність соняшника на посівних площах склала 11 ц/га. Господарство має ліцензію на право зберігання пального виключно для власних потреб. Для здійснення господарської діяльності підприємством було придбано дизельне паливо у наступних постачальників: ТОВ «ДНІПРОСТАТОЙЛ» (код ЄДРПОУ 44058835) 26.12.2022 в кількості 32720 л; ТОВ «ПЕТРОЛІУМ ІМПОРТ» (код ЄДРПОУ 42481262) 19.09.2023 в кількості 13711 літрів. 
Станом на 31.12.2023 на обліку ТОВ «ІНТАМА» згідно ОСВ по рахунку 27 «Продукція с/г виробництва» обліковувався залишок соняшнику в кількості 357908 кг (залишок на 31.12.2022 в кількості 202100 кг). Соняшник зберігався в приміщенні МТФ3 загальною площею 1949,51 кв. м, пристосованому під зерносклад, яке являється власністю господарства.
У 2024 році згідно статистичної звітності за формою 4-сг було посіяно соняшник на площі 180,39 га. Для посіву було придбано насіння соняшнику ЕС Белла в кількості 50 мішків в ТОВ «ФІРМА ЕРІДОН» (код ЄДРПОУ 43106699) 27.02.2024. На посів під урожай 2024 року було використано 97 мішків насіння соняшнику (Генезис 17 мішків із залишків 2023 року та ЕС Белла в кількості 80 мішків (залишок 30 мішків та 50 мішків, придбаних в 2024 року). Під врожай соняшнику 2024 року були внесені добрива та ЗЗР, придбані в ТОВ «ФІРМА ЕРІДОН» (код ЄДРПОУ 43106699) 28.05.2024 та ТОВ «ЗАХІДАГРОБІЗНЕС» (код ЄДРПОУ 37022936) 12.06.2024. В 2024 році згідно статистичної звітності за формою 29-сг господарством було зібрано 2729,90 ц соняшника, фактична врожайність соняшника на посівних площах господарства склала 15,13 ц/га. Фактична врожайність в 2024 році в порівнянні з врожайністю 2023 року була збільшена за рахунок використання ЗЗР і добрива, проведення ефективного оброблення землі, що сприяло підвищенню врожайності. Звертаємо увагу, що врожайність по кожному господарству, яке має землі в Дніпропетровській області, може відрізнятися, тому як залежить від індивідуальної родючості землі, якості посівного матеріалу, використання ЗЗР і якості добрива, тому, порівнювати фактичну врожайність господарства з середньою врожайністю соняшника по землям Дніпропетровської області не є коректним. Станом на 31.12.2024 на обліку в господарстві рахувалося 499553 кг соняшнику. Протягом січня-березня 2025 року було реалізовано на ТОВ «ОПТИМУСАГРО ТРЕЙД» 302910 кг соняшнику, з яких: врожаю соняшника 2023 року – 190000 кг; врожаю соняшника 2024 року – 112910 кг».
З огляду на вищевикладене, суд вважає помилковими та непоґрунтованими висновки в Акті перевірки щодо недостатності посівного насіння соняшника та перевищення обсягів реалізації соняшника над обсягом його виробництва по ТОВ «ІНТАМА», що стало наслідком неналежного дослідження контролюючим органом господарських взаємовідносин між ТОВ «ІНТАМА» та ТОВ «ОПТІМУСАГРО ТРЕЙД». 
Щодо недостатньої кількості найманих працівників у постачальників ТОВ «ІНТАМА» та ФГ «ЕРА ПЛЮС», суд зазначає неступне.
Суд наголошує, що Верховний Суд неодноразово висловлював позицію, що чинне законодавство не ставить умовою дійсності правочинів, а також виникнення податкових зобов`язань платника у залежність від стану податкового обліку його контрагентів, наявності чи відсутності у останніх основних фондів тощо. Відсутність у контрагента добросовісного платника податку, яким є позивач, матеріальних та трудових ресурсів, не виключає можливості реального виконання таким платником господарської операції та не свідчить про одержання необґрунтованої податкової вигоди покупцем (замовником).
У постанові від 03.09.2019 у справі №810/3790/17 Верховний Суд зазначив, що висновки про відсутність у контрагентів (по «ланцюгу» постачання) трудових та матеріально-технічних ресурсів контролюючим органом зроблено виключно на підставі аналізу зібраної та опрацьованої узагальненої податкової інформації, наявної в базі даних ДФС, проте, податкова інформація, що наявна в інформаційно-аналітичних базах відносно контрагентів позивача по ланцюгах постачання, носить виключно інформативний характер та не є належним доказом в розумінні процесуального Закону. Крім того, така інформація сама по собі не доводить наявності податкових правопорушень, на які посилається контролюючий орган.
Окрім того, суд зауважує, що під час проведення господарських операцій платник податків може бути й необізнаним стосовно дійсного стану правосуб`єктності своїх контрагентів і реально поставляти на їх адресу товари (роботи чи послуги) або придбавати у них роботи чи послуги, незважаючи на те, що контрагенти, можливо, і мають наміри щодо порушення податкового законодавства.
Разом з тим, суд наголошує на тому, що суб`єкт господарської діяльності може залучати осіб до співпраці на інших умовах, ніж умови трудового договору, зокрема, на підставі цивільно-правових договорів або шляхом укладення договорів аутсорсингу та аутстафінгу. Такі моделі організації залучення осіб для виконання виробничих завдань суб`єктами господарювання є допустимими та підтверджуються судовою практикою, зокрема, але не виключно: постановами Верховного Суду від 17.04.2018 у справі №826/14549/15, від 06.02.2018 у справі №816/166/15-а, від 13.08.2020 у справі №520/4829/19, від 21.10.2020 у справі №140/1845/19.
Висновок контролюючого органу ґрунтується виключно на даних, що містяться в інформаційних комп`ютерних автоматизованих системах ДПС України.
Суд вважає також необґрунтованим такі посилання контролюючого органу як на підставу до відмови в задоволенні позову, оскільки податкове законодавство не ставить у залежність податковий облік (стан) певного платника податку від дотримання його контрагентами податкової дисципліни та правильності ведення ними податкового або бухгалтерського обліку.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.10.2018 у справі №802/1428/17-а.
Співставлення даних податкової звітності з даними внутрішніх баз даних контролюючого органу як етапу контрольно-перевірочної роботи не передбачає здійснення податковим органом оцінки дотримання платником вимог податкового законодавства і аналізу змісту та характеру правовідносин, що стали підставою для формування даних податкового обліку платника, адже питання правильності відображення платником в обліку проведених господарських операцій досліджуються податковим органом при проведенні податкової перевірки платника з дослідженням фінансово-господарських документів, пов`язаних з нарахуванням і сплатою податку. Записи у інформаційних базах податкового органу до первинних або інших документів, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку платника податків, не відносяться. А тому, нарахування податків не може ґрунтуватися тільки на даних, які містяться в інформаційних базах контролюючого органу, без врахування даних первинних документів.
Аналогічна правова позиція міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду від 15.03.2023 у справі №200/4942/20-а.
З викладеного вище, суд дійшов висновку про те, що позивач та його контрагенти здійснили всі передбачені законом дії для того, щоб позивач міг віднести до податкового кредиту суми податку на додану вартість з операцій з придбання товарів для використання їх у господарській діяльності. Надані відповідачеві податкові накладні, рахунки на оплату, видаткові накладні, товарно-транспортні накладні, а також платіжні документи підтверджують факт того, що вказана господарська операція призвела до реальної зміни майнового стану позивача та його контрагентів, тому, податковий кредит, сформований позивачем з такої операції, є правомірним, а висновки контролюючого органу, викладені в акті перевірки щодо означеної господарської операції – безпідставними та необґрунтованими.
Окрім цього, чинне законодавство не ставить умовою дійсності правочинів, а також виникнення податкових зобов`язань платника у залежність від стану податкового обліку його контрагентів, фактичного знаходження їх за місцем реєстрації та наявності чи відсутності основних фондів або спеціальних дозволів у останніх. Платник не несе відповідальності за дії всіх підприємств та організацій, що беруть участь у багатостадійному процесі сплати податків до бюджету. Податкові органи не вправі тлумачити поняття добросовісності платника як таке, що породжує у останнього додаткові обов`язки, не передбачені чинним законодавством. Таку правову позицію Верховний Суд виснував у постанові від 20.02.2023 у справі №520/9667/19.
Відповідач в акті перевірки не навів належних, допустимих та у своїй сукупності достатніх доказів, що підтверджують умисел позивача та спільність його дій та його контрагентів у вчиненні нереальних господарських операцій з метою отримання податкової пільги у вигляді податкового кредиту.
Порушення певним постачальником товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту, тому, платник податку (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків у вигляді позбавлення права на податковий кредит за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними (постанови Верховного Суду від 17.11.2020 у справі №816/5040/14, від 29.03.2023 у справі №560/12630/21, від 12.06.2018 у справі №826/16272/13-а, від 31.05.2023 у справі № 808/325/17).
Разом з тим, статтею 61 Конституції України регламентовано принцип індивідуальної відповідальності і жодною нормою чинного законодавства не визначено прямої залежності між правомірністю формування платником податків показників його податкової звітності та діями його контрагента та/або відповідних посадових осіб і для формування показників податкової звітності необхідним є лише встановлення факту здійснення господарської операції та підтвердження її відповідними первинними бухгалтерськими документами.
Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 27.03.2018 у справі №816/809/17, від 13.03.2018 у справі №814/3520/13-а, а також є сталою у практиці Європейського суду з прав людини.
Зазначена правова позиція підтверджується і практикою Європейського суду з прав людини: рішення від 09.01.2007 (заява №803/02) у справі «Інтерсплав проти України»; рішення від 22.01.2009 (заява №3991/03) у справі «Булвес проти Болгарії»; рішення від 18.03.2010 (заява №6689/03) у справі «Бізнес Супорт Центр проти Болгарії» (п. 72). 
Отже, лише встановлення в ході судового розгляду факту узгодженості дій платника податків з недобросовісними постачальниками з метою незаконного отримання податкових вигод або його обізнаності з такими діями постачальників чи сприяння ухиленню постачальниками товару від виконання податкових зобов`язань може слугувати підставою для відмови у праві на податковий кредит та праві на отримання бюджетного відшкодування. При цьому, такі висновки не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а повинні бути підтверджені належними, достатніми, достовірними доказами із законних джерел у їх взаємній сукупності.
При цьому, як зазначалося вище, порушення певним постачальником товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту, тому, платник податку (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків у вигляді позбавлення права на податковий кредит за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними.
Щодо проведеного відповідачем аналізу ланцюгів постачання товару, то будь-яка податкова інформація, наявна в інформаційно-аналітичних базах ДПС України відносно контрагентів суб`єкта господарювання по ланцюгах постачання, а також податкова інформація, надана іншими контролюючими органами, в тому числі і складена з причин неможливості проведення документальних перевірок, носить виключно інформативний характер та не є належним доказом в розумінні КАС України, про що вже неодноразово зазначалося і підтверджувалося практикою Верховного Суду.
Чинне законодавство України не передбачає обов`язку платника податків, зокрема, ПДВ, під час придбання товарів здійснювати перевірку таких товарів за ланцюгом їхнього постачання, встановлювати джерело походження товарів, і не пов`язує можливість придбання тих чи інших товарів із фактом проведення покупцем такої перевірки, а так само не є умовою для формування податкового кредиту з ПДВ.
Підсумовуючи викладене вище, зокрема щодо взаємовідносин позивача з його контрагентами, суд вважає за необхідне узагальнити.
Не є обов`язковою передумовою для визначення контролюючим органом грошових зобов`язань визнання недійсними (у тому числі і нікчемними) правочинів, які укладалися за ланцюгом між попередніми посередниками, через ланцюг яких декларувався рух товарів чи послуг, нібито придбаних останнім у такому ланцюгу платником податку. При цьому, взаємовідносини між учасниками попередніх ланцюгів постачань товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між останнім у ланцюгу постачань платником податків та його безпосереднім контрагентом.
Оцінюватися при дослідженні факту здійснення господарської операції повинні відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку.
Таким чином, судом відхиляються доводи відповідача про те, що правочини укладені позивачем з його контрагентами визнані податковим органом ризикованими, оскільки відносини між учасниками попередніх ланцюгів постачань товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між останнім у ланцюгу постачань платником податків та його безпосереднім контрагентом.
Суд також зазначає, що не є підставою для відмови у праві на формування фінансового результату до оподаткування порушення податкової дисципліни, вчинені контрагентами позивача.
Будь-яке автоматичне співставлення чи дані, отримані з автоматизованих систем контролюючого органу не належними доказами, оскільки це не віднесено до засобів перевірки правильності та повноти визначення податкових зобов`язань, а тому здобуті таким чином докази не можуть бути належними (постанова Верховного Суду від 27.02.2018 у справі №811/2154/13-а).
При здійсненні платником податків господарської діяльності є можливими і збиткові операції; не є обов`язковим аби економічний ефект спостерігався негайно одразу після вчинення операції; економічний ефект також може не настати ніколи (постанова Верховного Суду від 05.11.2019 у справі № 818/6203/13-а).
За умови невстановлення податковим органом наявності замкнутої схеми руху грошових коштів, яка б могла свідчити про узгодженість дій позивача та його контрагентів для одержання товариством незаконної податкової вигоди, останнє не може зазнавати негативних наслідків внаслідок можливих протиправних діянь інших осіб, що перебувають поза межами його впливу.
Окрім цього, наявність або відсутність окремих документів, а також недоліки в їх оформленні не можуть бути підставою для висновку про відсутність господарських операцій, якщо з інших даних вбачаються зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі платника у зв`язку з його господарською діяльністю.
Аналогічні правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 19.06.2018 у справі №826/7704/16 (адміністративне провадження №К/9901/38191/18) та від 17.04.2018 у справі №820/475/17 (адміністративне провадження №К/9901/4907/17).
У постанові від 07.07.2022 у справі №160/3364/19 Велика Палата Верховного Суду, застосувавши норми п. 44.1 ст. 44, пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134, п. п. 198.3, 198.6 ст. 198 ПК України, статей 1, 9 Закону № 996-ХІV, так само виснувала, що «…правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування витрат, що враховуються при визначені об`єкта оподаткування, та податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання у власній господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.
Згідно правової позиції Верховного Суду, яка викладена у постанові від 21.01.2021 у справі №820/4411/16, від 15.04.2020 у справі №826/13929/17 ступінь деталізації опису господарської операції у первинному документі законодавством не встановлена. Умовою документального підтвердження операції є можливість на підставі наявних документів зробити висновок про те, що витрати фактично понесені. При цьому, виходячи зі специфіки послуги як предмета господарської операції, звіт/акт з переліком фактично наданих послуг за напрямами, вказаними в договорах, також може бути достатнім доказом, що підтверджує факт виконання такої господарської операції. Відсутність максимальної деталізації виду наданих послуг не перешкоджає прийняттю цих документів до обліку та не є свідченням відсутності виконаних господарських операцій.
Згідно вимог п. 201.10 ПК України податкова накладна складена та зареєстрована після 01.07.2017 у Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів (послуг), є для покупця таких товарів (послуг) достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.
Визначальним фактором для формування податкового кредиту платником ПДВ є відповідність податкової накладної до порядку її заповнення та подальше використання придбаних товарів в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27.04.2022 у справі № 200/5932/19.
Відсутність у контрагента позивача матеріальних та трудових ресурсів не виключає можливості реального виконання ним господарської операції та не свідчить про одержання необґрунтованої податкової вигоди покупцем, оскільки залучення працівників є можливим за договорами цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу). Основні та транспортні засоби можуть перебувати в постачальника на праві оренди або лізингу (постанова Верховного Суду від 30.01.2018 у справі №1570/5614/2012, від 22.10.2019 у справі №822/5413/15).
Визначальним фактором для формування податкового кредиту платником ПДВ є відповідність податкової накладної до порядку її заповнення та подальше використання придбаних товарів в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27.04.2022 у справі №200/5932/19.
Суд звертає увагу на те, що документи та інші дані, що спростовують реальність здійснення господарської операції, яка відображена в податковому обліку, повинні оцінюватися з урахуванням специфіки кожної господарської операції – умов перевезення, зберігання товарів, змісту послуг, що надаються тощо.
При цьому сама собою наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце. Водночас наявність формально складених, але недостовірних первинних документів, відповідність яких фактичним обставинам спростована належними доказами, не є безумовним підтвердженням реальності господарської операції.
Універсальний принцип розгляду податкових спорів полягає у наступному: перевага надається змісту документа порівняно з його зовнішньою формою.
Суд звертає увагу на висновок Верховного Суду, висловлений, зокрема, в постановах від 17.04.2018 у справі №826/14549/15, від 06.02.2018 у справі №816/166/15-а, від 13.08.2020 у справі №520/4829/19, від 21.10.2020 у справі №140/1845/19, згідно з яким відсутність у контрагента матеріальних та трудових ресурсів не виключає можливості реального виконання ним господарської операції, оскільки залучення працівників є можливим за договорами цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу). Основні та транспортні засоби можуть перебувати в постачальника на праві оренди або лізингу.
Суд враховує висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 07.07.2022 у справі №160/3364/19 про те, що будь-який документ, виданий від імені суб`єкта господарювання (платника податків), що не був позбавлений відповідного статусу на час складення цього документа, має силу первинного документа та згідно зі статтею 44 ПК України та статтею 9 Закону №996-ХIV підтверджує дані податкового обліку суб`єкта господарювання та/або його контрагентів у тому разі, якщо цей документ містить, зокрема: достовірні дані про фактично здійснену господарську операцію та відображає її економічну суть; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Водночас інший платник податків під час використання такого документа у своєму податковому обліку повинен діяти розумно, добросовісно та з належною обачністю, а також не мати достатніх підстав для сумніву в достовірності даних, внесених до відповідного документа своїм контрагентом, у тому числі стосовно даних щодо можливих дефектів правового статусу такого контрагента, а також щодо підпису та інших засобів ідентифікації представників контрагента, які брали участь у господарській операції.
У таких висновках Велика Палата виходила з того, що підтвердженням господарської операції з огляду на визначення Закону № 996-ХIV є саме рух матеріальних активів та коштів між контрагентами, натомість первинна документація є відображенням такої операції.
Велика Палата Верховного Суду зазначила, що самий собою факт використання первинних документів з недостовірними даними для підтвердження обставин здійснення господарської операції не повинен автоматично вказувати на безпідставність даних податкового обліку. Натомість, контролюючий орган має довести, що платник податків, приймаючи від контрагентів та використовуючи певні документи для цілей податкового обліку, діяв нерозумно, недобросовісно або без належної обачності. Це також пов`язано з фактичною можливістю й економічною доцільністю перевірки самим платником податків достовірності відомостей, які були включені до первинних документів. Мають бути наявні докази того, що розумними заходами добросовісний платник податків міг перевірити правдивість відповідних документів, а також мав достатні підстави, діючи з належною обачністю, для обґрунтованих сумнівів у їх змісті.
Утім, як зазначалось вище, у ході розгляду цієї справи суд не встановив ознак недобросовісності позивача, як і в запереченнях відповідача проти заявлених позовних вимог та доводів позивача не наведено жодних доказів щодо наявності в діях позивача ознак неправомірності чи фактів узгодженості його дій з недобросовісними контрагентами з метою незаконного отримання податкових вигод або ж його обізнаності з такими діями товариствами чи сприяння ухиленню ними товару від виконання податкових зобов`язань.
На підставі викладеного, судом відхиляються доводи відповідача про нереальність здійснення контрагентами позивача господарських операцій з позивачем.
Оскільки під час розгляду справи судом встановлено, що правовідносини між позивачем та його контрагентами оформлені належним чином, тобто їх реальність підтверджується належно складеними первинними бухгалтерськими документами, суд дійшов висновку, що спірні податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню.
Європейський суд з прав людини, ухвалюючи рішення у справах «Шенк проти Швейцарії» від 12.07.1988, «Тейксейра де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998, «Яллог проти Німеччини» від 11.07.2006, «Шабельник проти України» від 19.02.2009, зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані їм докази, а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією.
Європейський суд з прав людини у рішеннях від 07.11.2002 у справі «Лавентес проти Латвії» та від 08.02.2011 у справі «Берктай проти Туреччини» наголосив, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву, що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумцій».
Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішення має бути прийняте з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України), у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Частиною 1 статті 6 КАС України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
У відповідності до ч. 1 і ч. 2 ст. 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.
Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Частиною 1 статті 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідачем у справі не доведено правомірність прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, тоді як позивачем належним чином та в повному обсязі доведено ті обставини, на яких ґрунтуються його позовні вимоги.
За наведених обставин та беручи до уваги норми чинного законодавства, якими врегульовані спірні правовідносини, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог.
Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Позивачем понесено документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 18874,11 грн.
Таким чином, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 18874,11 грн.
Керуючись ст. ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251,255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, – 

УХВАЛИВ:
Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ОПТІМУСАГРО ТРЕЙД» до Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень – задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати прийняте Південним міжрегіональним управлінням Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків податкове повідомлення-рішення від 01.07.2025 №46534000702 (форми «В1»).
Визнати протиправним та скасувати прийняте Південним міжрегіональним управлінням Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків податкове повідомлення-рішення від 01.07.2025 №46434000702 (форми «В4»).
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (код ЄДРПОУ 44104032) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОПТІМУСАГРО ТРЕЙД» (код ЄДРПОУ 41161689) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 18874 (вісімнадцять тисяч вісімсот сімдесят чотири) гривні 11 копійок.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтею 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.О. Лозицька