Справа № 420/33553/25 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 січня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Радчука А.А., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Аварійно-рятувального загону спеціального призначення Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області (Тираспольське шосе, буд. 14, м. Одеса, 65085, код ЄДРПОУ 35303860) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, -
В С Т А Н О В И В:

До суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Аварійно-рятувального загону спеціального призначення Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області, у якій позивач просить суд:
визнати протиправними дії Аварійно-рятувального загону спеціального призначення Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області щодо неврахування «індексації грошового забезпечення», як обрахункової величини, при обрахунку ОСОБА_1 «грошової допомоги на оздоровлення», передбаченої частиною другою статті 129 Кодексу цивільного захисту України за 2015, 2016, 2017 рік;
зобов`язати Аварійно-рятувальний загін спеціального призначення Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області здійснити перерахунок та доплату ОСОБА_1 «грошової допомоги на оздоровлення», передбаченої частиною другою статті 129 Кодексу цивільного захисту України за 2015, 2016, 2017 рік, з урахуванням «індексації грошового забезпечення», як обрахункової величини, в тому числі виплаченої на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2025 року у справі № 420/11284/24;
визнати протиправними дії Аварійно-рятувального загону спеціального призначення Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області щодо неврахування «індексації грошового забезпечення», як обрахункової величини, при обрахунку ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги передбаченої пунктом 7 розділу XХVІІ Інструкції «Про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 20 липня 2018 року № 623;
зобов`язати Аварійно-рятувальний загін спеціального призначення Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області здійснити перерахунок та доплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги передбаченої пунктом 7 розділу XХVІІ Інструкції «Про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту» затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 20 липня 2018 року № 623, з урахуванням «індексації грошового забезпечення», як обрахункової величини, в тому числі виплаченої на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2025 року у справі №420/11284/24; 
визнати протиправними дії Аварійно-рятувального загону спеціального призначення Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області щодо неврахування «індексації грошового забезпечення», як обрахункової величини, при обрахунку ОСОБА_1 «грошової компенсації за невикористані календарні дні щорічної основної відпустки»;
зобов`язати Аварійно-рятувальний загін спеціального призначення Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області здійснити перерахунок та доплату ОСОБА_1 «грошової компенсації за невикористані календарні дні щорічної основної відпустки», з урахуванням «індексації грошового забезпечення», як обрахункової величини, в тому числі виплаченої на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2025 року у справі № 420/11284/24.
Адміністративний позов поданий за допомогою системи “Електронний суд”. 
В обґрунтування позовних вимог зазначено про те, що позивач проходив службу в Аварійно-рятувальному загоні спеціального призначення Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області. « 28» лютого 2017 року наказом начальника Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області № 81 від 28.02.2017 року Позивача звільнено із служби цивільного захисту, виключено зі списків особового складу та усіх видів забезпечення.
27 серпня 2025 року набрало законної сили рішення Одеського окружного адміністративного суду у справі № 420/11284/24 від 28 лютого 2025 року за позовом Позивача до Відповідача про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, та яким позовні вимоги Позивача задоволено частково, зокрема зобов`язано здійснити перерахунок позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2017 року індексацію грошового забезпечення включно із застосуванням місяців для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базових місяців) - січень 2008 в сумі 40 014,70 грн.
На виконання вказаного рішення суду 25 вересня 2025 року відповідачем здійснено виплату грошового забезпечення у повному обсязі. Проте, як в подальшому було встановлено, Відповідачем не враховувалася «індексація грошового забезпечення»: при обрахунку розміру «грошової допомоги на оздоровлення» передбаченої частиною другою статті 129 Кодексу цивільного захисту України за 2015, 2016, 2017 рік; «одноразової грошової допомоги при звільненні із служби цивільного захисту» передбаченої пунктом 7 розділу XХVІІ Інструкції «Про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 20 липня 2018 року № 623 та грошової компенсації за невикористані календарні дні щорічної основної відпустки.
Вважаючи протиправними дії відповідача щодо неврахування індексації грошового забезпечення при обчисленні вищезазначених виплат, позивач звернувся до суду з даним позовом. Посилаючись на правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 30.11.2023 по справі №380/21619/21, позивач зазначив, що індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг, а тому вона має бути врахована у складі грошового забезпечення військовослужбовців, з якого здійснюється, зокрема, обрахунок грошової допомоги на оздоровлення, одноразової грошової допомоги при звільненні та компенсації за невикористані дні додаткової відпустки.
Ухвалою суду від 06.10.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі в порядку ч. 5 ст. 262 КАС України у письмовому провадженні.
Цією ж ухвалою суду від 06.10.2025 року витребувано від Аварійно-рятувального загону спеціального призначення Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області інформацію у вигляді належним чином засвідчених письмових доказів, щодо нарахованої та виплаченої ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення за 2015, 2016, 2017 роки, одноразової грошової допомоги передбаченої пунктом 7 розділу XХVІІ Інструкції «Про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту» затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 20 липня 2018 року № 623, грошової компенсації за невикористані календарні дні щорічної основної відпустки, а також інформації щодо включення сум індексації грошового забезпечення при розрахунку вказаних доплат.
21.10.2025 року до суду надійшов відзив на позовну заяву.
Відповідно до відзиву, відповідач щодо задоволення позову заперечує. Зазначає, що відповідно до статті 5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та пункту 6 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. № 1078, індексація грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів. Порядок грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту на час виникнення спірних правовідносин визначався наказом МВС України від 23.04.2015 №475 «Про затвердження Інструкції про виплату грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту» та Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту затвердженою наказом МВС від 20.07.2018 № 623. 
Отже, відповідач стверджує, що на виконання вищезазначеної інструкцій Позивачу нараховувалось грошова допомога на оздоровлення та вихідна допомога при звільненні в межах кошторисних призначень. Індексація грошового забезпечення осіб рядового та начальницького складу органів та підрозділів цивільного захисту Інструкцією, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, не передбачалась.
Також відповідач звернув увагу на пропуск позивачем строку звернення до суду з заявленими позовними вимогами, встановлений ч. 5 ст. 122 КАС України.
Як додатки до відзиву відповідач подав до суду витребувані ухвалою суду від 06.10.2025 року докази.
Інші заяви по суті справи до суду не надходили. 
З огляду на заявлені позовні вимоги, справу розглянуто у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). 
Дослідивши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, судом встановлено наступне.
Судом встановлено, що позивач – ОСОБА_1 проходив службу цивільного захисту в Аварійно-рятувальному загоні спеціального призначення Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області.
Згідно з Витягом з наказу начальника Аварійно-рятувального загону спеціального призначення Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області (далі – АРЗ СП ГУ ДСНС України в Одеській області) від 28.02.2017 р. №81, майора служби цивільного захисту ОСОБА_1 , інженера дослідно-випробувальної лабораторії аварійно-рятувального загону спеціального призначення Головного управління ДСНС України в Одеській області, який наказом Головного управління ДСНС України в Одеській області від 20 лютого 2017 року № 178 о/с звільнений у запас Збройних Сил (з постановкою на військовий облік) за пунктом 176 підпунктом 3 (за станом здоров`я) Положення про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2013 року № 593, 28 лютого 2017 року виключено з кадрів ДСНС України та знято з усіх видів забезпечення.
За змістом наказу від 28.02.2017 р. №81, позивачу призначено до виплати, зокрема одноразову грошову допомогу при звільненні у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби (вислуга років для виплати вихідної допомоги становить 14 років) та компенсацію за 35 днів невикористаної щорічної основної відпустки за 2017 рік. У наказі також зазначено, що матеріальна допомога на оздоровлення за 2017 рік не надавалась.
Згідно обставин справи, після виключення з кадрів ДСНС України, між позивачем та відповідачем виникли спірні правовідносини щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 28.02.2025 року у справі №420/11284/24, яке набрало законної сили 27.08.2025 року, зобов`язано Аварійно-рятувальний загін спеціального призначення Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України в Одеській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 за період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2017 року індексацію грошового забезпечення включно із застосуванням місяців для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базових місяців) - січень 2008 в сумі 40 014,70 грн.
На виконання рішення суду від 28.02.2025 року у справі № 420/11284/24, АРЗ СП ГУ ДСНС України в Одеській області виплачена позивачу індексація грошового забезпечення, що підтверджується випискою по рахунку позивача в АТ КБ «ПриватБанк» за 25.09.2025 року.
Вказані обставини справи не заперечуються сторонами.
Спірними між сторонами стали питання щодо обчислення та виплати ОСОБА_1 грошової допомоги для оздоровлення за 2015 - 2017 роки, одноразової грошової допомоги при звільненні та грошової компенсації за невикористані календарні дні щорічної основної відпустки з врахуванням індексації грошового забезпечення, виплаченої на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28.02.2025 у справі № 420/11284/24.
Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право, зокрема, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Згідно з ч.1, 2 ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-XII від 20.12.1991 (далі - Закон №2011-XII), держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Частина 3 ст.9 Закону встановлює, що грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Відповідно до частини 1 статті 101 Кодексу цивільного захисту України (зі змінами та доповненнями) (далі - КЦЗ України), служба цивільного захисту – це державна служба особливого характеру, покликана забезпечувати пожежну охорону, захист населення і територій від негативного впливу надзвичайних ситуацій, запобігання і реагування на надзвичайні ситуації, ліквідацію їх наслідків у мирний час та в особливий період.
Стаття 115 КЦЗ України гарантує, що держава забезпечує соціальний та правовий захист осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту, працівників органів та підрозділів цивільного захисту і членів їхніх сімей відповідно до Конституції України, цього Кодексу та інших законодавчих актів.
Частина 1 статті 125 КЦЗ України проголошує, що держава гарантує достатнє грошове забезпечення особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту з метою створення умов для належного та сумлінного виконання ними службових обов`язків. Порядок та умови грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п.3 постанови КМУ від 30.08.2017 №704 (далі постанова №704) виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснювати в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації.
На підставі пункту 3 постанови №704 наказом Міністерства внутрішніх справ України 20.07.2018 №623 затверджено Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту (далі Інструкція №623), яка визначає порядок, умови та розміри виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту, а також порядок виплат одноразової грошової допомоги при звільненні осіб рядового і начальницького складу.
Відповідно до пункту 3 розділу І Інструкції № 623, грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Частиною другою статті 129 КЦЗ України визначено, що один раз в рік особам рядового і начальницького складу цивільного захисту виплачується грошова допомога на оздоровлення, обрахунок якої здійснюється виходячи з розміру місячного грошового забезпечення.
Згідно з п.1, 3 розділу XХХ Інструкції №623 особам рядового і начальницького складу, у тому числі тим, хто перебуває в розпорядженні органу управління (підрозділу), за рішенням керівника органу управління (підрозділу) один раз на рік надається допомога для оздоровлення в розмірах їх місячного грошового забезпечення.
При визначенні розміру допомоги для оздоровлення до розрахунку місячного грошового забезпечення беруться посадові оклади, оклади за спеціальним званням, доплати і надбавки постійного характеру та щомісячна премія, які встановлені особі рядового або начальницького складу на день підписання наказу про надання цієї допомоги.
Пунктом 7 розділу XХVІІ Інструкції № 623 визначено, що особам рядового і начальницького складу, які звільняються зі служби цивільного захисту за станом здоров`я виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
Частиною двадцять п`ятою статті 129 КЦЗ України визначено, що особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту в разі невикористання ними щорічних основної та додаткової відпусток виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також додаткової відпустки.
Пунктом 3, 6 розділу XХVІІ Інструкції № 623 передбачено, що у рік звільнення зі служби особам рядового і начальницького складу в разі невикористання ними щорічних основної та додаткової відпусток виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також додаткової відпустки особам рядового і начальницького складу, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А І групи, у тому числі за невикористані дні щорічних відпусток у минулі роки. При виплаті грошової компенсації за невикористані в році звільнення щорічної основної відпустки, а також додаткової відпустки особам рядового і начальницького складу, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А І групи, у тому числі за невикористані дні щорічних основних відпусток у минулі роки, до розрахунку береться грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу, яке вони отримували на день звільнення зі служби цивільного захисту.
На дату звільнення позивача зі служби цивільного захисту була чинна Інструкція "Про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту" затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 23 квітня 2015 року №475 (далі - Інструкція №475, втратила чинність 14.09.2018 року). відповідно до пункту 3 розділу І якої до грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу належать: посадовий оклад, оклад за спеціальним званням, щомісячні види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, що мають постійний характер, премії) та одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Частиною другою статті 129 КЦЗ України визначено, що один раз в рік особам рядового і начальницького складу цивільного захисту виплачується грошова допомога на оздоровлення обрахунок якої здійснюється виходячи з розміру місячного грошового забезпечення.
За приписами пункту 1 розділу XІX Інструкції №475 особам рядового і начальницького складу, в тому числі тим, хто перебуває в розпорядженні органу управління (підрозділу), за рішенням начальника органу управління (підрозділу) один раз на рік може надаватися допомога для оздоровлення в розмірах, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення. При визначенні її розміру до розрахунку місячного грошового забезпечення беруться: посадові оклади, оклади за спеціальним званням, доплати і надбавки постійного характеру та щомісячна премія у розмірі, що не перевищує розміру, затвердженого положенням про преміювання осіб рядового і начальницького складу (пункт 1 розділу V цієї Інструкції), які встановлені особі рядового або начальницького складу на день звернення.
Пунктом 7 розділу XV Інструкції №475 визначено, що особам рядового і начальницького складу, які звільняються зі служби цивільного захисту за станом здоров`я виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
Відповідно до пунктів 4,5 розділу XV Інструкції №475 особам рядового і начальницького складу, звільненим зі служби цивільного захисту (крім звільнених за віком, станом здоров`я та у зв`язку із скороченням штатів), які щорічну основну відпустку за поточний рік не використали, виплачується грошова компенсація за невикористані дні щорічної основної відпустки, яка надається пропорційно часу, прослуженому в році звільнення, за кожний повний місяць служби. При виплаті грошової компенсації за невикористану у році звільнення зі служби цивільного захисту відпустку до розрахунку береться грошове забезпечення особи рядового чи начальницького складу, яке вона отримувала на день звільнення.
Отже, обчислення грошової допомоги для оздоровлення, одноразової грошової допомоги при звільненні та компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки здійснюється виходячи з розміру місячного грошового забезпечення.
На думку позивача, він має право на включення індексації грошового забезпечення до виплачених йому грошової допомоги для оздоровлення за 2015-2017 роки, грошової компенсації за невикористані календарні дні щорічної основної відпустки та одноразової грошової допомоги при звільненні.
Як вже зазначено, відповідно до ст. 9 Закону України № 2011-XII, грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Згідно зі статтею 1 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення", індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Згідно з ст.4 Закону України від 03.07.1991 №1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» (далі Закон №1282-ХІІ) індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.
Постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003 року затверджено Порядок проведення індексації грошових доходів населення (далі Порядок №1078).
Згідно з п.2 Порядку №1078 індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу.
Відповідно до п.4 Порядку №1078 індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
У разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян провадиться їх компенсація відповідно до законодавства (абз. 8 п.4 Порядку №1078).
Верховний Суд у постанові від 30.11.2023 по справі №380/21619/21 досліджував питання включення розміру індексації грошового забезпечення до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обрахунок: грошової допомоги на оздоровлення, одноразової грошової допомоги при звільненні та грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки.
У постанові Верховний Суд сформував правовий висновок, згідно з яким при вирішенні питання щодо індексації слід субсидіарно застосовувати положення спеціальних законів щодо механізму проведення індексації, її мети та правової природи (суті), зокрема Закону №2017-ІІІ, Закону №1282-ХІІ та Порядку №1078. Субсидіарне застосування зазначених норм права дає підстави для правового висновку, що індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг, а тому вона має бути врахована у складі грошового забезпечення військовослужбовців, з якого здійснюється, зокрема, обрахунок грошової допомоги на оздоровлення та щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою №889.
На підстав ч.5 ст.242 КАС України суд враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 30.11.2023 по справі №380/21619/21 та вважає, що індексація грошового забезпечення підлягає включенню до грошового забезпечення під час обчислення грошової допомоги для оздоровлення, грошової компенсації за невикористані календарні дні відпустки та одноразової грошової допомоги при звільненні.
Таким чином, суд вважає, що позивач має право на включення індексації до грошового забезпечення, з якого йому обчислено виплачені грошову допомогу для оздоровлення за 2015-2017 роки, грошову компенсацію за невикористані календарні дні щорічної основної відпустки та одноразову грошову допомогу при звільненні. 
Виходячи із зазначеного не врахування розміру індексації грошового забезпечення при обрахунку грошової допомоги на оздоровлення та одноразової грошової допомоги при звільненні призводить до виплати зменшеного грошового забезпечення.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 21 грудня 2021 року у справі №820/3423/18, постанові від 29 квітня 2020 року по справі №240/10130/19, постанові від 19 березня 2020 року по справі №820/5286/17, постанові від 26 лютого 2021 року у справі №620/3346/19, предметом розгляду яких було, включення індексації до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обрахунок та визначення розміру грошової допомоги на оздоровлення та одноразової грошової допомоги при звільненні. 
Згідно наявної у матеріалах справи Довідки про грошове забезпечення майора служби цивільного захисту ОСОБА_1 , позивачу у межах спірного періоду грошова допомога на оздоровлення була виплачена у травні 2015 року та у травні 2016 року.
За змістом наказу від 28.02.2017 р. №81, позивачу призначено до виплати, зокрема одноразову грошову допомогу при звільненні у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби (вислуга років для виплати вихідної допомоги становить 14 років) та компенсацію за 35 днів невикористаної щорічної основної відпустки за 2017 рік.
У свою чергу, доказів виплати позивачу грошової допомоги на оздоровлення у 2017 році до суду не надано. Відповідно до витягу з наказу від 28.02.2017 р. №81 матеріальна допомога на оздоровлення за 2017 рік не надавалась.
На підставі викладеного суд вважає, що позовні вимоги в частині включення до складу грошового забезпечення, з якого обчислена грошова допомога для оздоровлення за 2015-2017 рр., одноразова грошова допомога при звільненні та компенсація за невикористані календарні дні щорічної основної відпустки, індексації грошового забезпечення підлягають частковому задоволенню шляхом:
визнання протиправними дії Аварійно-рятувального загону спеціального призначення Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області щодо неврахування індексації грошового забезпечення, як обрахункової величини, при обчисленні ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення за 2015-2016 роки, одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби та грошової компенсації за невикористані календарні дні щорічної основної відпустки;
зобов`язання Аварійно-рятувального загону спеціального призначення Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення за 2015 - 2016 роки, одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби та грошової компенсації за невикористані календарні дні щорічної основної відпустки з урахуванням індексації грошового забезпечення, як обрахункової величини, у тому числі виплаченої на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2025 року у справі № 420/11284/24, з урахуванням виплачених сум.
Суд відхиляє доводи відповідача щодо пропуску строку звернення до суду з даним позовом.
Так, відповідно до частини 1 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Спеціальним строком для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби є місячний строк, установлений частиною п`ятою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України.
Водночас, у зазначених положеннях Кодексу адміністративного судочинства України відсутні норми, що регулювали б порядок звернення осіб, які перебувають (перебували) на публічній службі, до адміністративного суду у справах про стягнення належної їм заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці.
Умови проходження більшості видів публічної служби, зокрема й у питаннях щодо оплати праці, регулюються як спеціальним законодавством, так і загальними нормами трудового законодавства, тобто нормами законодавства про працю.
Водночас частиною 1 статті 233 Кодексу законів про працю України яка регулює строки звернення до суду за вирішенням трудових спорів, встановлено норму про те, що працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.
Частиною 2 цієї статті встановлено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.
Отже, право на заробітну плату не обмежується будь-яким строком щодо судового захисту і такий висновок прямо випливає з указаної норми.
У свою чергу, такі положення щодо застосування строків звернення до суду існували в Кодексі законів про працю України до 19.07.2022 року.
З 19.07.2022 року набули чинності зміни внесені Законом України № 2352-IX від 01.07.2022 до ст. 233 Кодексу законів про працю України, відповідно до яких працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).
Разом з цим, суд враховує постанову Верховного Суду від 27 квітня 2023 року у справі №420/14777/22, в якій суд касаційної інстанції зазначив наступне: “Проте, як на момент звільнення позивача з військової служби, 14 липня 2021 року, частина другої статті 233 КЗпП України діяла в редакції, якою строк звернення працівника до суду з позовом про стягнення належної йому при звільненні заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці не обмежувався будь-яким строком. Втім, судами попередніх інстанцій помилково застосовано редакцію частини другої статті 233 КЗпП України, чинну на момент постановлення оскаржуваних судових рішень. З огляду на вказане, Суд приймає доводи касаційної скарги, оскільки його право на звернення до суду із цим позовом відповідно до положень частини другої статті 233 КЗпП України (в редакції, чинній до 19 липня 2022 року) не обмежене будь-яким строком.”
Отже, статтею 233 КЗпП для звернення до суду у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, встановлено тримісячний строк, який обчислюється з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні. Проте, Закон № 2352-ІХ не містить положень, які б поширювали його дію на правовідносини, що виникли до набрання ним чинності, тобто, його норми не мають зворотної дії в часі.
Цей Закон містить норми прямої дії та поширює свою дію тільки на ті правовідносини, які виникли та існують після набрання ним чинності, зокрема з 19.07.2022, однак у спірному випадку позивач був звільнений зі служби цивільного захисту 28.02.2017, тобто до набрання чинності Законом №2352-ІХ.
Водночас неприпустимість зворотної дії нормативно-правового акта полягає в тому, що запроваджені ним нові норми не можуть застосовуватися до правовідносин, які існували до набрання ним чинності. Отже, приписи нового нормативно-правового акта не можуть змінити обсяг прав, який було встановлено попередніми нормативно-правовими актами.
Отже, правила обчислення строку звернення до суду працівника про стягнення належної йому заробітної плати визначаються за тими правилами, які були чинними на момент початку перебігу відповідного строку.
Тривалість строку звернення до суду не змінюється в разі подальших змін законодавства, яке регулює відповідні відносини. Тому строк звернення до суду розпочинається і закінчується з урахуванням тієї тривалості, яка передбачалася на момент початку перебігу відповідного строку.
При цьому тривалість строку звернення до суду не змінюється залежно від того, коли було реалізоване право на позов. Відповідно тривалість строку звернення до адміністративного суду не залежить від того, коли було фактично пред`явлено позов.
З огляду на викладене, суд зазначає, що строк звернення до суду з даним позовом позивачем не пропущено.
Інші доводи сторін встановлених обставин справи та висновків суду не спростовують. 
При цьому, згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10.02.2010 року, заява №4909/04, відповідно до п. 58 якого Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі"Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torijav.Spain) від 09.12.1994 року, серія A, № 303-A, п.29).
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
За вимогами ст. 249 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що адміністративний позов слід задовольнити частково.
Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Враховуючи, що позивач звільнений від оплати судового збору на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України “Про судовий збір” та інші судові витрати ним не понесені, розподіл судових витрат згідно ч. 1 ст. 139 КАС України не здійснюється. 
Керуючись ст.ст. 2, 5-9, 72, 74-77, 90, 139, 242-246, 255, 262, 291, 295, 297 КАС України, 
В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Аварійно-рятувального загону спеціального призначення Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області (Тираспольське шосе, буд. 14, м. Одеса, 65085, код ЄДРПОУ 35303860) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії – задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Аварійно-рятувального загону спеціального призначення Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області щодо неврахування індексації грошового забезпечення, як обрахункової величини, при обчисленні ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення за 2015-2016 роки, одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби та грошової компенсації за невикористані календарні дні щорічної основної відпустки;
Зобов`язати Аварійно-рятувальний загін спеціального призначення Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення за 2015 - 2016 роки, одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби та грошової компенсації за невикористані календарні дні щорічної основної відпустки з урахуванням індексації грошового забезпечення, як обрахункової величини, у тому числі виплаченої на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2025 року у справі № 420/11284/24, з урахуванням виплачених сум.
В іншій частині позовних вимог – відмовити. 
Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст.255 КАС України.
Рішення може бути оскаржено в порядку і строки, встановлені ст.ст. 293, 295 КАС України. 

Суддя А.А. Радчук