П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/4728/25 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Альчук М.П. 
Суддя-доповідач - Драчук Т. О. 
05 лютого 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Драчук Т. О. 
суддів: Полотнянка Ю.П.  Смілянця Е. С. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 17 червня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
в квітні 2025 року позивач, - ОСОБА_1 , звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 з розгляду питань щодо надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період, яке оформлено протоколом №32 від 21.11.2024, в частині відмови у наданні відстрочки військовозобов`язаному ОСОБА_1 на підставі п.2 ч.1 ст.23 ЗУ "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".
Також, позивач просив зобов`язати комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 з розгляду питань щодо надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період видати військовозобов`язаному ОСОБА_1 довідку із зазначенням строку відстрочки на підставі п.2 ч.1 ст.23 ЗУ "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" за формою, визначеною у додатку №6 до Порядку №560.
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 17.06.2025 у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити адміністративний позов в повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що суд першої інстанції не дослідив та не надав належної оцінки доводам позивача.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Враховуючи, що матеріали справи містять достатньо доказів для вирішення спору, колегія суддів вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість судового рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін, виходячи з наступного.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, з 16.01.2004 позивач перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 як призовник, що підтверджується посвідченням про приписку.
Відповідно до довідки до акту огляду МСЕК № 572230 від 02.11.2016 позивач є особою з інвалідністю третьої групи, призначеної безстроково внаслідок загального захворювання.
Позивач шляхом направлення поштового відправлення на ім`я начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 звернувся із заявою про надання йому відстрочки на підставі п. 2 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".
Відповідно до повідомлення ІНФОРМАЦІЯ_3 від 21.11.2024 № 32/316 протоколом комісії від 21.11.2024 № 32 комісія ухвалила рішення про відмову у наданні позивачеві відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період, з огляду на відсутність військово-облікового документу.
Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач звернувся за захистом своїх прав до суду.
Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що з метою реалізації права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації особа повинна надати військово-обліковий документ та інші документи, за результатами розгляду яких військовими органами комплектування та соціальної підтримки за місцем військового обліку приймається рішення про наявність або відсутність у особи права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації. Щодо наявності відповідного права вчиняється відповідна відмітка у військовому квитку або запис у посвідченні.
Рішення (видача довідок, внесення відміток та записів у військово-облікові документи) органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, приймаються по відношенню до громадян України (призовників, військовозобов`язаних), які перебувають на військовому обліку у відповідних територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки та підпорядкованих відділах.
Позивачем із заявою про надання відстрочки надано посвідчення про приписку до призовної дільниці, яка видана позивачу у 2004 році як особі, яка підлягає приписці до призовних дільниць і має ставати на облік у рік досягнення 17-річного віку, тобто як допризовнику.
Натомість, на момент подання заяви та, відповідно, розгляду цієї справи, позивач досяг 25-річного віку та відповідно повинен мати військовий квиток або тимчасове посвідчення військовозобов`язаного.
Суд першої інстанції зауважив, що право на відстрочку від призову на строкову військову службу, військову службу під час мобілізації, особливого періоду, кореспондує з обов`язком призовників, військовозобов`язаних, резервістів дотримуватися правил військового обліку, зокрема, щодо своєчасного повідомлення органу про зміну їх сімейного стану, стану здоров`я, адреси місця проживання (перебування), освіти, місця роботи і посади.
Оскільки позивачем не надано до ІНФОРМАЦІЯ_3 військово-обліковий документ, що посвідчує особу військовозобов`язаного і визначає належність його власника до виконання військового обов`язку, всупереч п. 58 Порядку № 560, комісія не мала підстав для прийняття позитивного рішення щодо порушеного позивачем питання.
За таких обставин і правових підстав, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач в межах наданих йому повноважень розглянув заяву позивача та не мав підстав для надання позивачу відстрочки від призову на військову службу, оскільки надані останнім документи не були достатніми для прийняття відповідного рішення, а саме - був відсутній військово-обліковий документ, що посвідчував його особу як військовозобов`язаного.
Відтак, суд першої інстанції не встановив протиправності оскаржуваного рішення, а тому підстави для задоволення адміністративного позову відсутні.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
У відповідності до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно з вимог ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до вимог ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Згідно з вимогами ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів визначає та встановлює Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 року №3543-XII (далі - Закон №3543-XII, в редакції на час виникнення спірних відносин).
Статтею 1 Закону №3543-XII визначено, що мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.
Частиною 1 статті 22 Закону України №3543-ХІІ визначені обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації, а саме: з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду; надавати в установленому порядку під час мобілізації будівлі, споруди, транспортні засоби та інше майно, власниками яких вони є, Збройним Силам України, іншим військовим формуванням, силам цивільного захисту з наступним відшкодуванням державою їх вартості в порядку, встановленому законом; проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.
Частиною 5 цієї правової норми передбачено, що призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, забезпечують місцеві органи виконавчої влади та здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів розвідувальних органів України відповідний підрозділ розвідувальних органів України, осіб, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).
Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період визначається Кабінетом Міністрів України.
Цей порядок визначає, зокрема, порядок надання військовозобов`язаним та резервістам відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та її оформлення
Тим часом, правові підстави, що надають право на отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, визначені у статті 23 Закону України №3543-ХІІ.
Згідно з п. 2 ч. 1 статті 23 Закону України №3543-ХІІ не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані визнані в установленому порядку особами з інвалідністю або відповідно до висновку військово-лікарської комісії тимчасово непридатними до військової служби за станом здоров`я на термін 6-12 місяців (з наступним проходженням військово-лікарської комісії).
На реалізацію положень частини 5 статті 22 Закону України №3543-ХІІ Урядом 16 травня 2024 року прийнято Постанову №560, якою затверджений Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації (далі Порядок №560).
Як передбачено п.56 Порядку №560 відстрочка від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період надається військовозобов`язаним з підстав, визначених статтею 23 Закону України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію”.
Відповідно до п.57 цього Порядку №560 (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (відокремлених відділах) утворюються комісії у такому складі:
голова комісії - керівник районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відокремленого відділу);
члени комісії - представники апарату, структурних підрозділів (освіти та науки, охорони здоров`я, соціального захисту населення, служби у справах дітей, центру надання адміністративних послуг) районної, міської держадміністрації (військової адміністрації).
Згідно з п.58 Порядку №560 за наявності підстав для одержання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язані (крім заброньованих та посадових (службових) осіб, зазначених у підпунктах 16-23 пункту 1 додатка 5) особисто подають на ім`я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу заяву за формою, визначеною у додатку 4, до якої додаються документи, що підтверджують право на відстрочку, або копії таких документів, засвідчені в установленому порядку, зазначені у переліку згідно з додатком 5. Заява військовозобов`язаного підлягає обов`язковій реєстрації.
Разом з цим, 31.12.2024 прийнято постанову КМ України №1558 згідно з якою, п.58 Порядку №560, викладено в новій редакції, а саме зазначено абз.2 п.58 Порядку №560 згідно з яким під час подання заяви військовозобов`язаний пред`являє військово-обліковий документ (військово-обліковий документ в електронній формі). Заява військовозобов`язаного підлягає обов`язковій реєстрації в день її подання.
В свою чергу, згідно з Додатком 5 (перелік документів, що подаються військовозобов`язаним для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до підстав, зазначених у статті 23 Закону України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію”), визнані в установленому порядку особами з інвалідністю або відповідно до висновку військово-лікарської комісії тимчасово непридатними до військової служби за станом здоров`я на строк 6-12 місяців (з наступним проходженням військово-лікарської комісії) мають долучити до заяви документи, що підтверджують право на відстрочку, а саме: довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією за формою, визначеною МОЗ, або посвідчення, яке підтверджує відповідний статус, або пенсійне посвідчення чи посвідчення, що підтверджує призначення соціальної допомоги відповідно до Законів України “Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю”, “Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю”, в яких зазначено групу та причину інвалідності, або довідка для отримання пільг особами з інвалідністю, які не мають права на пенсію чи соціальну допомогу, за формою, затвердженою Мінсоцполітики, постанова військово-лікарської комісії територіального центру комплектування та соціальної підтримки.
Відповідно до п. 60 Порядку № 560, комісія вивчає отримані заяву та підтвердні документи, оцінює законність підстав для надання відстрочки, за потреби готує запити до відповідних органів державної влади для отримання інформації, що підтверджує право заявника на відстрочку, або використовує інформацію з публічних електронних реєстрів.
Комісія зобов`язана розглянути отримані на розгляд заяву та документи, що підтверджують право на відстрочку, протягом семи днів з дати надходження, але не пізніше ніж протягом наступного дня від дати отримання інформації на запити до органів державної влади. На підставі розгляду отриманих документів комісія ухвалює рішення про надання або відмову у наданні відстрочки. Рішення комісії оформляється протоколом. Про прийняте комісією рішення повідомляється засобами телефонного, електронного зв`язку або поштою заявнику не пізніше ніж на наступний день після ухвалення такого рішення. У разі позитивного рішення військовозобов`язаному надається довідка із зазначенням строку відстрочки за формою, визначеною у додатку 6. У разі відмови у наданні відстрочки військовозобов`язаному повідомляють письмово із зазначенням причин відмови за формою, визначеною у додатку 7. Таке рішення може бути оскаржене у судовому порядку. До ухвалення комісією рішення військовозобов`язаний не підлягає призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.
Разом з цим, відповідно до п.20 Порядку № 1487 військовий облік ведеться на підставі даних паспорта громадянина України та військово-облікових документів.
Військово-обліковими документами є:
- для призовників - посвідчення про приписку до призовної дільниці;
- для військовозобов`язаних - військовий квиток або тимчасове посвідчення військовозобов`язаного;
- для резервістів - військовий квиток.
Порядок виготовлення, видачі та знищення тимчасового посвідчення військовозобов`язаного затверджений Наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 № 610.
Відтак, з метою реалізації права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації особа повинна надати військово-обліковий документ та інші документи, за результатами розгляду яких військовими органами комплектування та соціальної підтримки за місцем військового обліку приймається рішення про наявність або відсутність права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації.
Рішення (видача довідок, внесення відміток та записів у військово-облікові документи) органами військового управління, що забезпечують реалізацію законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, приймаються по відношенню до громадян України (призовників, військовозобов`язаних), які перебувають на військовому обліку у відповідних територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки та підпорядкованих відділах.
У матеріалах справи відсутній військово-обліковий документ (військовий квиток, тимчасове посвідчення військовозобов`язаного), який визначає належність позивача до категорії військовозобов`язаних осіб, підтверджуючи факт перебування останнього на військовому обліку у територіального центру комплектування та соціальної підтримки.
Натомість, до заяви позивач додав копію посвідчення про приписку до призовної дільниці №133, яке було видане йому як допризовнику.
Допризовник - це особа, яка підлягає приписці до призовних дільниць і має ставати на облік у рік досягнення 17-річного віку. Позивач 1987 року народження, тобто на день звернення з заявою до відповідача досяг 37 років. Посвідчення про приписку до призовної дільниці отримане ним по досягненню 17 років.
Оскільки на день звернення з заявою та на день розгляду справи позивач досяг віку 37 років, він вже не належить до категорії допризовників, відтак повинен був своєчасно оновити облікові дані, отримавши належний військово - обліковий документ військовозобов`язаного (військовий квиток або тимчасове посвідчення військовозобов`язаного), за наявності якого міг реалізувати своє право на отримання відстрочки від призову.
Верховний Суд у постанові від 11.04.2024 у справі № 520/7954/22 зазначає, що право на відстрочку від призову на строкову військову службу, військову службу під час мобілізації, особливого періоду, кореспондує з обов`язком призовників, військовозобов`язаних, резервістів дотримуватись правил військового обліку, у тому числі щодо своєчасного повідомлення органу про зміну обставин, що мають суттєве значення ( у тому числі їх сімейного стану, стану здоров`я, адреси місця проживання (перебування), освіти, місця роботи і посади)
До встановлених законом Правил військового обліку належать і норми стосовно обов`язку своєчасно отримати належний військово-обліковий документ та оновити свої дані.
У той же час, позивач не надав відповідачу належний військово-обліковий документ, що посвідчує особу військовозобов`язаного, не зазначив про будь-які обґрунтовані обставини, через які він не мав можливості отримати (оформити) такий документ.
Щодо доводів апелянта в частині внесення змін до Порядку №560 лише 31.12.2024, колегія суддів зазначає, що як вказав Верховний Суд право на відстрочку від призову на строкову військову службу, військову службу під час мобілізації, особливого періоду, кореспондує з обов`язком призовників, військовозобов`язаних, резервістів дотримуватись правил військового обліку, у тому числі щодо своєчасного повідомлення органу про зміну обставин, що мають суттєве значення. 
Тобто, навіть до 31.12.2024 позивач повинен був дотримуватись правил військового обліку, а саме своєчасно оновити облікові дані, отримавши належний військово - обліковий документ військовозобов`язаного.
При цьому, позивач не став на облік як військовозобов`язаний в належний термін, оскільки допризовник - це особа, яка підлягає приписці до призовних дільниць і має ставати на облік у рік досягнення 17-річного віку, ним вчинено порушення правил військового обліку (суд не надає оцінки поважності причин порушення).
З урахуванням вказаного, доводи апелянта в повній мірі не відображають усі обставини даного питання.
Щодо доводів апелянта в частині намагання отримати військово-обліковий документ, а саме посилання на заяву від 17.07.2024, колегія суддів зазначає, що вказана заява підтверджує лише звернення позивача до ІНФОРМАЦІЯ_3 про роз`яснення обставин та надання відповіді. В свою чергу, дана заява не вказує про обставини намагання позивачем отримати військово-обліковий документ.
Матеріали справи також не містять рішення про відмову у наданні позивачу військово-облікового документу. Судом не встановлено, а позивачем не доведено, що ним здійснювались дії щодо оскарження бездіяльності відповідача в частині видачі військово-облікового документу.
З урахуванням вказаного доводи апелянта в цій частині не знаходять свого підтвердження.
Щодо доводів апелянта в частині неврахування рішення Іллінецького районного суду Вінницької області в межах справи №131/194/25, колегія суддів зазначає, що вказаним рішенням скасовано постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 № 292 про закриття справи про адміністративне правопорушення від 21 січня 2025 року, згідно якої гр. ОСОБА_1 звільнено від адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП обмежившись усним зауваженням, провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрито на підставі ст.22 КУпАП та закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП відносно ОСОБА_1 
В свою чергу, оскаржувана постанова в межах даної справи стосується питання щодо неприбуття до ІНФОРМАЦІЯ_4 та неповідомлення ІНФОРМАЦІЯ_3 про причини не прибуття за повісткою.
Крім того, згідно з ч.7 ст.78 КАС України правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду.
З урахуванням вказаного, вказаний довід апелянта не спростовує висновків суду першої інстанції.
Щодо доводів в частині наявного електронного військово-облікового документа за №1207202210693113800019, колегія суддів зазначає, що на момент розгляду питань щодо надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період, яке оформлено протоколом №32 від 21.11.2024, вказаний документ був відсутній (про що вказує сам позивач зазначивши дату документа 21.01.2025).
Крім того, позивачем не надано суду вказаний військово-обліковий документ.
Щодо доводів в частині неодноразових звернень, колегія суддів зазначає, що в межах даного адміністративного провадження, колегія суддів надає оцінку лише доводами сторін з урахуванням вимог законодавства, доказам та обставинам щодо надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період, яке оформлено протоколом №32 від 21.11.2024, в частині відмови у наданні відстрочки військовозобов`язаному ОСОБА_1 на підставі п.2 ч.1 ст.23 ЗУ "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".
Щодо доводів апелянта в частині не вирішення питання про витребування усіх доказів на які зауважував позивач, колегія суддів зазначає, що згідно з ст.76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
З урахуванням вказаного, та витребування судом першої інстанції доказів (протокол засідання комісії ІНФОРМАЦІЯ_3 № 32 від 21.11.2024 року та заяву позивача про надання відстрочки із усіма доданими додатками, що була розглянута на цьому засіданні), колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов висновку, що саме вказані докази є необхідними з урахуванням предмету спору та сприятимуть ефективному розгляду справи по суті.
На підставі наведеного, вказаний довід апелянта не спростовує висновків суду першої інстанції.
Отже, доводи апеляційної скарги, яким надано оцінку в мотивувальній частині судового рішення, ґрунтуються на суб`єктивному тлумаченні фактичних обставин справи та наявних доказів. Вони не містять посилань на конкретні нові обставини або докази, які б могли слугувати підставою для скасування рішення суду першої інстанції.
Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Отже, ст. 2 КАС України та ч. 4 ст.242 КАС України вказують, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Оскільки, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
У Х В А Л И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 17 червня 2025 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст. 328 КАС України. 

Головуючий	 		Драчук Т. О.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Полотнянко Ю.П.    Смілянець Е. С.