П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  560/16770/24                                         Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Козачок І.С. 
          Суддя-доповідач -  Полотнянко Ю.П.   
10 грудня 2025 року                                                                                                 м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Полотнянка Ю.П. 
суддів:  Драчук Т. О.  Смілянця Е. С. , 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Хмельницької митниці на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 11 березня 2025 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІЯ ІНТЕРКОМ» до Хмельницької митниці про визнання протиправним та скасузання рішення, картки відмови, 
В С Т А Н О В И В :
Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія Інтерком" звернулось до суду з позовом до Хмельницької митниці, у якому просить визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA400030/2024/000016/2 від 20.08.2024 та картку відмови   в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA400030/2024/000132 від 20.08.2024.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 11.03.2025 позов задоволено.
Не погодившись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. В обґрунтування доводів апеляційної скарги, апелянт посилається на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для розгляду справи, невідповідність висновків обставинам 
Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.   
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Судом першої інстанції встановлено, що 01.04.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія Інтерком" (покупець) та компанією Ingredion Germany GmbH (продавець) був укладений Контракт №UAIK 04.16 на поставку хімічно модифікованого та спеціального крохмалю. Згідно з розділом ІІІ Контракту продавець постачає товар партіями згідно з заявками покупця на умовах FCA Гамбург, Німеччина (згідно з Інкотермс-2010). Пункт 3.2 Контракту визначає, що продавець надає покупцеві такі документи: інвойс (5 примірників), експортну декларацію, CMR, сертифікат походження, сертифікат аналізу (3 примірники), пакувальний лист (3 примірники). Розділ V передбачає, що валютою контракту є євро. Умовами оплати є передоплата, покупець сплачує суму/вартість кожної поставки банківським переказом згідно з рахунком-фактурою після підтвердження замовлення та узгодження специфікації.
Позивачем на виконання Контракту було подано до митного оформлення електронну митну декларацію №24UA400030003972U3 на хімічно модифікований крохмаль, очищений із воскової кукурудзи, естерифікований (Е1422) Purity HPC 25 kg - 22000 кг. Зовнішній вигляд: білий порошок. Партія CNF1360-01 - 16800 кг. Вологість 12,00%, рН 5,9. Дата виготовлення 01.04.2023. Термін придатності 31.03.2025. Партія CNF1370-01 - 5200 кг. Вологість 12,70%, рН 5,8. Дата виготовлення: 01.04.2023. Термін придатності: 31.03.2025. Пакування: паперові мішки на 25 кг. Призначений для використання у харчовій промисловості. Виробник: Ingredion Shandong Limited, торгівельна марка Ingredion.
Митну вартість товару було заявлено декларантом за першим (основним) методом визначення митної вартості в розмірі 17600 EUR ( фактурна вартість).   Додатково   заявлені витрати на транспортування 61538,38 грн.
До митної декларації декларантом були надані: пакувальний лист №0082332156 від 19.08.2024, рахунок-фактура (інвойс) №924010037 від 16.08.2024, автотранспортна накладна від 16.08.2024, сертифікат про походження товару А37720558 від 16.08.2024, рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №ІН-1908/1 від 19.08.2024, документ, що підтверджує вартість перевезення товару №19/08/2024-1 від 19.08.2024, прейскурант (прайс - лист) виробника товару від 10.06.2024, висновок №3-1/177 від 21.06.2024 про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією, висновок від 27.06.2024 про вартісні характеристики товару, доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №12 від 02.01.2023,   №13 від 01.08.22023, №2 від 01.01.2017, №30 від 16.08.2024, зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товару №UAIK 04.16 від 01.04.2016,   договір про надання послуг митного брокера №263-Б від 18.08.2015, договір (контракт) про перевезення №19082023/1-1 від 19.08.2023, договір (контракт) про перевезення №15032023/15-1 від 03.03.2023, копія митної декларації країни відправлення MRN 24DE485140559910B3 від 16.08.2024, інші некласифіковані документи.
За вказаною митною декларацією автоматизованою системою управління ризиками (АСУР) генеровані ризики за напрямом контролю правильності визначення вартості. Зазначені відомості вбачаються зі змісту витягу з АСМО «Інспектор» .
Під час перевірки правильності визначення митної вартості оцінюваного товару у митного органу виникли сумніви щодо вартості та щодо правильності визначення митної вартості товару.
В результаті опрацювання документів, поданих згідно з ч. 2 та ч. 3 ст. 53 МКУ, митним органом виявлені такі розбіжності, що на думку останнього впливали на правильність визначення митної вартості:
- документи подані згідно з ч. 2 та ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують усі числові значення складових митної вартості, а заявлений рівень митної вартості ставить під сумнів задекларовану митну вертіть товарів;
- до митного оформлення не подано документи, передбачені договором перевезення та експедиції;
- документи в частині належного підтвердження складових митної вартості товару, а саме перевезення, страхування тощо;
- розбіжності щодо особи, яка здійснювала оплату за навантаження - розвантаження вантажу;
- подані до митного оформлення документи не містять числових значень інших складових митної вартості, які визначні частиною 10 статті 58 МКУ, зокрема вартості завантаження та страхування товару.
20.08.2024 Хмельницькою митницею прийняте рішення про коригування митної вартості товарів №UA400030/2024/000016/2 та картку відмови в митному оформленні товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA400030/2024/000132. Підстава: неподання до митного оформлення документів, які підтверджують числові значення складових митної вартості товару відповідно до вимог Митного кодексу України.
У рішенні зазначається, що враховуючи те, що використані декларантом відомості для цілей визначення митної вартості не підтверджені документально, відповідно до п. п. 2, 3 статті 58 МКУ митним органом застосовувались другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 МКУ. Було проведено процедуру консультації та встановлено, що заявлені декларантом відомості про митну вартість товару та обраний метод її визначення не відповідають наявній у митного органу інформації про вартість товару, відповідно митна вартість була визначена за другорядним методом відповідно до вимог ст. 59 МКУ. Джерелом числового значення митної вартості товару є Митна декларація від 25.06.2024   24UA100320421233U6, згідно з якою здійснене митне оформлення такого ж товару даним відправником. Коригування та пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умови поставки, комерційні умови тощо відсутні в зв`язку з відсутністю інформації про вплив   їх на рівень митної вартості.
Не погоджуючись з вказаними рішенням та карткою відмови, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Приймаючи рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про обгрунтованість позовних вимог та наявність правових підстав для їх задоволення.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За визначеннями, наведеними у пунктах 23 та 24 частини 1 статті 4 МК України митне оформлення-виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; митний контроль-сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.
За змістом статей 49, 50 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.
Митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу (частини 1 та 2 статті 51 МК України).
У частині 2 статті 52 МК України зазначено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.
Частиною першою статті 53 МК України врегульовано, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
У частині другій цієї статті наведений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів:
1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;
2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;
3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);
4) якщо рахунок сплачено,-банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;
5) за наявності-інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;
7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;
8) якщо здійснювалося страхування,-страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Частиною третьою статті 53 МК України встановлено обов`язок декларанта або уповноваженої ним особи на письмову вимогу митного органу протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно з положенням частини четвертої вказаної статті у разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).
Вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті забороняється (частина п`ята статті 53 МК України).
Частиною першою статті 54 МК України визначено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постановах від 12.03.2019 у справі №820/8016/15 та від 26.11.2019 у справі №821/107/16.
Статтею 57 Митного кодексу України унормовано, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 (визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів) і 60 (визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів) Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 (визначення митної вартості на основі віднімання вартості) Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 (визначення митної вартості товарів на основі додавання вартості (обчислена вартість) Кодексу.
При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.
У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Частинами другою та третьою статті 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.
За приписами частин четвертої п`ятої статті 58 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.
Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті-це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
При цьому, за висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 05.02.2019 у справі №816/1199/15-а, у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу, рішення про коригування заявленої митної вартості, окрім обов`язкових відомостей визначених ч.2 ст.55 МК України, має також містити порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод.
Так, в обгрунтування вибору правомірності прийняття оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів та другорядного методу визначення митної вартості оцінюваних товарів митним органом зазначено, що враховуючи те, що використані декларантом відомості для цілей визначення митної вартості не підтверджені документально, відповідно до п. п. 2, 3 статті 58 МКУ митним органом застосовувались другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 МКУ. Було проведено процедуру консультації та встановлено, що заявлені декларантом відомості про митну вартість товару та обраний метод її визначення не відповідають наявній у митного органу інформації про вартість товару, відповідно митна вартість була визначена за другорядним методом відповідно до вимог ст. 59 МКУ. Джерелом числового значення митної вартості товару є Митна декларація від 25.06.2024   24UA100320421233U6, згідно з якою здійснене митне оформлення такого ж товару даним відправником. Коригування та пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умови поставки, комерційні умови тощо відсутні в зв`язку з відсутністю інформації про вплив   їх на рівень митної вартості.
Отже,  фактичною підставою для коригування відповідачем митної вартості товарів слугувала інформація з цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби щодо митного оформлення ідентичних товарів, проте з вищим рівнем митної вартості.
В той же час, судом першої інстанції підставно зауважено, що задекларований позивачем нижчий рівень митної вартості імпортованого товару   у порівнянні з рівнем митної вартості іншого митного оформлення, не може розцінюватись як протиправне заниження митної вартості і не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару. 
Доводи митного органу про те, що заявлений позивачем рівень митної вартості товару не відповідає рівню митної вартості ідентичних та подібних товарів того ж виробника, товарів тієї ж торгової марки, митне оформлення яких здійснене раніше, у тому числі на інших митницях суд оцінює критично. Судом встановлено, що надані позивачем митному органу перелічені вище документи щодо поставки підтверджують ціну імпортованого товару та вагомих розбіжностей, які б ставили під сумнів правильність визначення митної вартості, не містять.
За висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 05.02.2019 у справі №816/1199/15-а, у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу, рішення про коригування заявленої митної вартості, окрім обов`язкових відомостей визначених ч.2 ст.55 МК України, має також містити порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод. При цьому, сама лише інформація з бази даних ЄЛІС ДФС про вантажну митну декларацію, яка була взята митним органом за основу при коригуванні митної вартості товару, не може бути достатнім доказом ціни, за якою відповідну партію товару, за такою декларацією, дійсно було імпортовано до України.
Крім цього, Верховний Суд в постанові від 02 липня 2020 року у справі №804/2061/17 зауважив, що розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості та, як наслідок, коригування митної вартості за другорядними методами, як помилково вважає митний орган.
Поряд з цим, Верховний Суд у постанові від 25 червня 2020 року у справі № 826/3096/16 вказав, що саме по собі припущення митного органу про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або беззаперечною підставою для незастосування обраного ним методу визначення митної вартості.
Суду не надані належні докази того, що позивач сплатив за товар суму коштів іншу ніж та, яка заявлена у наданих ним документах. Поставка товару здійснювалась згідно з положеннями Інкотермс 2010 FCA Hamburg Warehouse, що зазначено у рахунку №924010037 від 16.08.2024. Відвантаження   товару відбулось   зі складу   продавця.
Згідно з Інкотермс 2010 FCA (...named place) англ. Free Carrier, або Вільний перевізник (...назва місця) термін Інкотермс 2000 та 2010 означає, що продавець доставить вантаж, який пройшов митне очищення, зазначеному покупцем перевізнику до названого місця.   Якщо постачання здійснюється у приміщенні продавця, продавець несе відповідальність за завантаження. Якщо ж постачання здійснюється у інше місце, продавець за відвантаження товару відповідальності не несе.
Додатково у довідці про транспортні витрати №19/08/2024-1 від 19.08.2024 перевізником вказаний   розмір транспортних витрат на транспортування від міста Гамбург до міста Ягодин (кордон з Україною) у розмірі 61538,38 грн. Також зазначено, що навантажувально - розвантажувальні роботи здійснювались за рахунок відправника.
Страхування вантажу не здійснювалось, чого відповідач належними доказами не спростував. Вартість завантаження товару та страхування не зазначалась, оскільки вказані послуги не замовлялись та не оплачувались позивачем додатково, що підтверджується, зокрема, довідкою №19/08/2024-1 від 19.08.2024.
Крім того, митним органом безпідставно не врахований зміст листа від 31.05.2024 про зниження ціни (яким обґрунтовується зниження постачальником цін на вказану групу товарів), прайс - лист від 10.06.2024, відповідно до якого встановлено ціну на вказаний товар у розмірі 800 євро за 1000 кг, що підтверджується також інвойсом, експортною митною декларацією та позитивними результатами державних видів контролю. Вказане також підтверджується експертним висновком Рівненської ТПП від 27.06.2024, висновком №3-1/777 від 21.06.2024 ДП «Державний інформаційно-аналітичний центр моніторингу зовнішніх товарних ринків».
Відтак, судом зі змісту наданих до митного оформлення документів не встановлені такі розбіжності або недоліки документів, які б перешкоджали митному органу підтвердити митну вартість товару за обраним декларантом основним методом або спростувати сумніви щодо достовірності визначення митної вартості за цим методом.
Водночас відповідач, приймаючи рішення про коригування митної вартості придбаного позивачем товару за резервним методом, не обґрунтував належними доказами, чому митна вартість була визначена ним саме у такому розмірі, які складові вплинули на формування цієї вартості, не навів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого була взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом. Митний орган не обґрунтував неможливість застосування другорядних методів визначення митної вартості товару, що свідчить про недотримання вимог статті 55 Митного кодексу України щодо обґрунтованості рішень.
Враховуючи це суд вважає, що спірне рішення Хмельницької митниці про коригування митної вартості товарів та картка відмови є необґрунтованими та підлягають скасуванню, а позов підлягає задоволенню.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Хмельницької митниці залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 11 березня 2025 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.
          
Головуючий	 	 	Полотнянко Ю.П.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Драчук Т. О.    Смілянець Е. С.