Справа № 137/1318/15-ц
Провадження № 22-ц/801/402/2026
Категорія: 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Желіховський В. М.
Доповідач:Оніщук В. В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2026 року	Справа № 137/1318/15-ц	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого – Оніщука В. В. (суддя-доповідач),
суддів: Голоти Л. О., Шемети Т. М.,
з участю секретаря судового засідання – Ходакової М. Г.,

учасники справи:
боржник – ОСОБА_1 ,
заявник – Літинський відділ Державної виконавчої служби у Вінницькому районі Вінницької області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Гаврилюка Олександра Васильовича в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Літинського районного суду Вінницької області від 31 січня 2022 року, постановлену у складі судді Желіховського В. М.,

встановив:

Короткий зміст вимог 
У січні 2022 року державний виконавець Літинського відділу Державної виконавчої служби у Вінницькому районі Вінницької області звернувся в суд із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 . 
Подання мотивоване тим, що на виконанні у відділі знаходиться виконавче провадження № 67192566 з примусового виконання виконавчого листа № 137/1318/15, виданого 22 грудня 2017 року Літинським районним судом Вінницької області, за яким відкрито виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості за кредитним договором в сумі 103 234,23 доларів США та пеню за несвоєчасне погашення кредиту у розмірі 381 697,72 грн за кредитним договором № 11254030000 від 20 листопада 2017 року. 
Оскільки своїх зобов`язань боржник не виконує, будь-якого рухомого та нерухомого майна на праві власності немає, державний виконавець просив суд тимчасово обмежити ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання нею своїх зобов`язань покладених рішенням суду.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції
Ухвалою Літинського районного суду Вінницької області від 31 січня 2022 року подання задоволено та було вирішено тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 до виконання зобов`язань, покладених на неї з виконання виконавчого листа № 137/1318/15-ц, виданого 22 грудня 2017 року Літинським районним судом Вінницької області, про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», заборгованості по кредиту в розмірі 103 234,23 доларів США та пеню за несвоєчасне погашення кредиту в сумі 381 697,72 гривень за кредитним договором № 11254030000 від 20 листопада 2007 року.
При цьому суд першої інстанції виходив із наявності у боржниці невиконаних зобов`язань, покладених судовим рішенням та її ухилення від їх добровільного виконання.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
Не погодившись із таким судовим рішенням, представник ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні подання державного виконавця.

Рух справи в суді апеляційної інстанції
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Вінницького апеляційного суду від 24 грудня 2025 року для розгляду цієї справи визначено склад колегії суддів: головуючий суддя – Оніщук В. В., судді: Голота Л. О., Шемета Т. М.
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 25 грудня 2025 року матеріали справи було витребувано із суду першої інстанції.
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 29 грудня 2025 року відкрито апеляційне провадження у справі та надано строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 07 січня 2026 року справу призначено до розгляду на 22 січня 2026 року о 11 год 20 хв. 

Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що виконавчою службою не доведено умисного невиконання ОСОБА_1 судового рішення про стягнення з неї заборгованості.
Суд не звернув уваги, що подання не відповідає вимогам Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02 квітня 2012 року № 512/5.
Окрім того оскаржуваною ухвалою порушуються основоположні права ОСОБА_1 на свободу пересування, право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну.

Доводи особи, яка подала відзив на апеляційну скаргу
У відзиві на апеляційну скаргу представник Літинського ДВС просить залишити її без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції – без змін.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав з посиланням на викладені у ній підстави.
Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причин неявки не повідомили, а тому згідно вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Позиція суду апеляційної інстанції
Апеляційний суд у складі судової колегії, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, дійшов таких висновків.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
За змістом частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Указаним вимогам ухвала суду першої інстанції відповідає у повній мірі.
Відповідно до статті 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.
Згідно статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.
Статтею 2 Протоколу 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, в межах цієї території має право на свободу пересування і свободу вибору місця проживання.
Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включаючи свою власну.
На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.
Права, викладені в пункті 1, також можуть у певних місцевостях підлягати обмеженням, що встановлені згідно із законом і виправдані суспільними інтересами в демократичному суспільстві.
Передбачені у законі обмеження є заходами, які покладаються на боржника з метою заклику до його правосвідомості, якщо останній ухиляється від виконання свого обов`язку, або ж переслідують пасивне та незаборонене примушування боржника до вчинення ним активних дій щоб як найскоріше задовольнити інтереси кредитора та позбутися обмежувальних заходів.
Отже, тимчасове обмеження боржника в праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише за наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням, має намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення.
Тимчасове обмеження у праві виїзду боржника за межі України по суті це забезпечувальний захід виконання судового рішення про стягнення суми боргу.
Закінчення дії тимчасового обмеження у праві виїзду фізичної особи боржника здійснюється у разі погашення суми боргу, зазначеної у рішенні суду, у зв`язку з якою було застосовано таке обмеження
Із матеріалів справи встановлено, що 14 червня 2017 року Літинським районним судом було видано виконавчий лист у справі № 137/1318/15-ц, відповідно до якого стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_1 , жительки АДРЕСА_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_2 , жителя с. Малинівка Літинського району Вінницької області на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», 61050 м. Харків пр. Московський, 60 ЄДРПОУ 09807750, МФО 351005, рах. № НОМЕР_3 заборгованість по кредиту в розмірі 103 234,23 доларів США та пеню за несвоєчасне погашення кредиту в сумі 381 697,72 гривень за кредитним договором № 11254030000 від 20.11.2007 року (а. с. 3).
Ухвалою Літинського районного суду Вінницької області від 28 січня 2021 року було вирішено задовольнити заяву ТОВ «Українська факторингова компанія», первісний стягувач ПАТ «УкрСиббанк», боржник ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про заміну сторони виконавчого провадження; замінити стягувача у виконанні рішення Літинського районного суду Вінницької області від 14 червня 2017 року по справі №137/1318/15-ц з ПАТ «УкрСиббанк» на ТОВ «Українська факторингова компанія» відносно ОСОБА_1 , ОСОБА_2 (а. с. 4).
Постановою від 20 жовтня 2021 року було відкрито виконавче провадження №67192566 (а. с. 5).
Виконавчий лист двічі повертався стягувачу у зв`язку із відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними (зворот а. с. 3).
Державний виконавець здійснював заходи із розшуку майна та доходів боржниці (а. с. 6-12). 
Станом на час розгляду подання рішення суду про солідарне стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 кредитної заборгованості у розмірі 103 234,23 доларів США та пені за несвоєчасне погашення кредиту в сумі 381 697,72 грн не виконане.
Оскільки, боржник не вчиняє жодних дій, спрямованих на виконання боргового зобов`язання, а виконавець вчинив всі дії, передбачені законом, у такому разі обставини свідчать, що боржник ухиляється від виконання рішення суду, що є підставою для обмеження його у праві виїзду за межі України.
Доводи апеляційної скарги про те, що задоволення подання державного виконавця несе загрозу порушення прав Боржниці, гарантованих Конвенцією про захист прав та основоположних свобод, Конституцією та законами України, суд апеляційної інстанції відхиляє як безпідставні, оскільки виконавцем були здійснені всі заходи по виконанню рішення суду, а тому тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України залишилося єдиним можливим заходом забезпечення виконання судового рішення та впливу на боржника для виконання ним обов`язків.
Доводи про невідповідність подання вимогам Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02 квітня 2012 року № 512/5, на правильність висновків суду не впливають.
Апеляційний суд наголошує, що застосоване обмеження не є порушенням права на свободу пересування, гарантованого ст. 33 Конституції України та ст. 2 Протоколу 4 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки є тимчасовим заходом, передбаченим законом (тобто легітимним обмеженням), переслідує легітимну мету гарантування повернення боржником боргу та виконання судового рішення, яке набрало законної сили, що добровільно боржником не виконується, та з примусового виконання якого існує відкрите виконавче провадження.
Обмеження у праві виїзду за межі України спонукатиме боржника ОСОБА_1 до виконання боргових зобов`язань за рішенням суду, що в свою чергу захистить права стягувача на отримання належних коштів. 
Також, в процесі виконання рішення суду боржник вправі порушити перед судом питання про скасування відповідних обмежень у разі зміни обставин, що були підставою для їх вжиття.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції та не дають підстав для висновку про порушення процесуального права або неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення подання державного виконавця.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів,

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Гаврилюка Олександра Васильовича в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Літинського районного суду Вінницької області від 31 січня 2022 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий      В. В. Оніщук

Судді  Л. О. Голота 

Т. М. Шемета