ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/7306/25
06 лютого 2026 року	м.Тернопіль	
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Юзьківа М.І., розглянувши у порядку письмового провадження з особливостями визначеними статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області до Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Івано-Франківського міжрегіонального управління МЮ про визнання протиправною та скасування постанови, -
ВСТАНОВИВ:
Описова частина
Короткий виклад позиції позивача та заперечень відповідача
Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (далі – позивач, або Головне управління) звернулося до суду із позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі – відповідач, або Відділ) у якому просить ухвалити рішення, яким визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у ВП №79446355 від 09.12.2025 про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн. у справі №500/2572/25.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 15 січня 2025 року у справі №500/53540/24, яке набрало законної сили, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити нарахування та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.03.2025 без обмеження максимальним розміром, з врахуванням раніше виплачених сум.
Листом від 01.12.2024 №1900-0802-5/5548 Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області повідомило орган ДВС, що зазначене у постанові державного виконавця рішення суду виконане в добровільному порядку в межах повноважень до відкриття виконавчого провадження. Зокрема, поінформовано, що рішення Тернопільського окружного адміністративного суду у справі №500/2572/25 від 10.06.2025 стосовно ОСОБА_1 05.11.2025 р. після доопрацювання інформаційних систем для ведення обліку видатків на виплату судових рішень за джерелами їх фінансування у відповідності до Постанови КМУ №821 від 14.07.2025 (реліз №1.7.12.1 від 06.10.2025) виконано. Нараховано доплату пенсії в сумі 8 283,60 грн. за період з 01.03.2025 по 30.11.2025 року. Виконання рішення суду в справі №500/2572/25 підтверджується також розпорядженням Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про здійснення перерахунку з 01.03.2025 року ОСОБА_1 без обмеження максимальним розміром, з врахуванням раніше виплачених сум, після чого основний розмір пенсії становить 24 530,40 грн. В результаті виконання рішення суду розмір пенсії з 01.12.2025 склав - 24 530,40 грн. Нараховано доплату пенсії в сумі 8283,60 грн. за період з 01.03.2025 по 18.09.2025 рік. Залишок невиплачених коштів 6 074,64 грн. за період з 01.03.2025 по 18.09.2025 рік. Виплачено суму 2 208,96 грн. за період з 19.09.2025 по 30.11.2025 рік.
З огляду на зазначене, позивач вважає, що здійснив всі залежні від нього заходи щодо виконання рішення суду, а відтак відповідачем штраф накладено протиправно.
Відповідач, подав відзив на позов, у якому позовні вимоги не визнає та просить відмовити у їх задоволенні. В обґрунтування своєї позиції вказує, що на виконанні у Відділі перебуває виконавче провадження №79446355 з примусового виконання виконавчого листа №500/2572/25 від 17.10.2025, виданого Тернопільським окружним адміністративним судом Тернопільської області про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити нарахування та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.03.2025 без обмеження максимальним розміром, з врахуванням раніше виплачених сум.
Керуючись статтями 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження», 27.10.2025 державним виконавцем Відділу винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копії якої направлено на адресу сторін виконавчого провадження.
Згідно повідомлення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області №1900-0802-5/55489 від 01.12.2025, серед іншого встановлено, що згідно перерахунку пенсії від 01.12.2025 проведеного Головним управління Пенсійного фонду в Тернопільській області встановлено, що підсумок пенсії з надбавками становить 25 450,79 грн. Одночасно вказано, що здійснюється пониження суми 25 450, 79 згідно Постанови КМУ №1 від 03.01.2025.
Оскільки станом на день винесення постанови про накладення штрафу на боржника, підтвердження повного виконання рішення з примусового виконання виконавчого листа №500/2572/25 Тернопільського окружного адміністративного суду від 17.10.2025 боржником не надано, відповідач вважає, що штраф на позивача (боржника) накладено правомірно, а тому відсутні підстави для скасування оскаржуваної постанови.
Рух справи у суді
Ухвалою суду від 19.01.2026 відкрито провадження у справі та вирішено розглядати її за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників адміністративної справи в порядку статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) та витребувано матеріали виконавчого провадження.
На виконання ухвали суду про відкриття провадження, одночасно з відзивом на позов відповідачем надано до суду матеріали виконавчого провадження.
З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами з урахуванням особливостей, визначених статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України.
Фактичні обставини справи, встановлені судом
Дослідженням матеріалів справи судом встановлено, що рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 10 червня 2025 року у справі №500/2572/24, яке набрало законної сили, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити нарахування та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.03.2025 без обмеження максимальним розміром, з врахуванням раніше виплачених сум.
На виконання даного рішення 17.10.2025 судом видано виконавчий лист, на підставі якого старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №79446355 від 27.10.2025. 
Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 01.12.2025 державного виконавця повідомлено, що рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 10 червня 2025 року у справі №500/2572/24 стосовно ОСОБА_1 05.11.2025 р. після доопрацювання видатків інформаційних систем для ведення обліку відповідності на виплату судових рішень за джерелами їх фінансування у 06.10.2025) до Постанови КМУ №821 від 14.07.2025 (реліз №1.7.12.1 від 06.10.2025) виконано. Нараховано доплату пенсії в сумі 8 283,60 грн. за період з 01.03.2025 по 30.11.2025 року.
Фінансування пенсій, призначених за нормами Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової надбавок служби, та деяких інших осіб, у тому числі додаткових пенсій, доплат, та підвищень до них, компенсаційних виплат, встановлених законодавством, забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України.
Одночасно поінформовано, що Постановою Кабінету Міністрів України від 14 липня 2025 року № 821 "Про затвердження Порядку здійснення з бюджету Пенсійного фонду України видатків на виплату пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці), призначених (перерахованих) на виконання судових рішень" визначено механізм здійснення з бюджету Пенсійного фонду України видатків на виплату сум пенсій призначених (перерахованих) на виконання судових рішень, зокрема за період, що передує даті набрання чинності рішенням суду, за джерелами їх виплати (фінансування).
Видатки на виплату нарахованих пенсій за рішеннями суду за минулий час (тобто за період, визначений за рішеннями суду, які набрали законної сили та видані або ухваленні після набрання чинності Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", на виконання яких визначено зобов`язання органу Пенсійного фонду України здійснити нарахування/перерахунок/виплату сум пенсії, доплат, надбавок тощо до пенсії, довічного грошового утримання суддям у відставці, за час, що передує даті набрання законної сили такими рішеннями суду) та перерахованих пенсій за такими рішеннями суду здійснюються за окремими напрямами, передбаченими в бюджеті Пенсійного фонду України на таку мету, за джерелами виплати відповідних сум, визначених законодавством.
Виплата нарахованих на виконання рішень суду сум пенсій за минулий час проводиться щомісяця одержувачам, яких включено до переліку станом на 01 число місяця, що передує місяцю, в якому здійснюється виплата.
На забезпечення таких виплат щомісяця спрямовується частина бюджетних асигнувань відповідно до розпису державного бюджету/помісячного розпису доходів і видатків бюджету Пенсійного фонду України на відповідну мету в межах коштів, передбачених бюджетом Пенсійного фонду України на відповідний рік.
Видатки на виплату нарахованих пенсій за рішенням суду здійснюється в межах бюджетних асигнувань.
Для забезпечення виплат за рішеннями суду, виплата пенсій проводиться в сумі, що визначається пропорційно виділеним на зазначені цілі бюджетним асигнуванням відповідно до розпису державного бюджету помісячного розпису доходів і видатків бюджету Пенсійного фонду України, які передбачені бюджетом Пенсійного фонду України на відповідний рік, але не більше від належної до виплати сум, що обліковується в переліку.
Невиплачені протягом поточного бюджетного періоду суми нарахованих на виконання рішень суду сум пенсій за минулий час і перерахованих пенсій за рішенням суду виплачується в наступному бюджетному періоді в межах встановлених бюджетних асигнувань.
Таким чином, виплата нарахованої згідно рішення суду доплати буде проведена в порядку передбаченим Постановою №821.
Як видно з протоколу перерахунку пенсії від 01.12.2025, проведеного Головним управління Пенсійного фонду в Тернопільській області на виконання рішення суду, підсумок пенсії з надбавками становить 25 530,40 грн. Одночасно вказано, що здійснюється пониження пенсії до суми 25 450, 79 згідно Постанови КМУ №1 від 03.01.2025.
В подальшому, Старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, при примусовому виконанні виконавчого листа №500/2572/24, виданого Тернопільським окружним адміністративним судом 17.10.2025 щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити нарахування та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.03.2025 без обмеження максимальним розміром, з врахуванням раніше виплачених сум, прийнято Постанову про накладення штрафу ВП №79446355 від 09.12.2025. 
Мотивувальна частина
Предметом спору у даній справі є постанова від 09.12.2025 у виконавчому провадженні № №79446355 державного виконавця про накладення штрафу на позивача (боржника) у розмірі 5100 грн. за не виконання рішення суду та вимог державного виконавця. 
Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Отже, в цій справі суд має надати оцінку оскаржуваній постанові на предмет її правомірності, оцінивши її через призму верховенства права та критеріїв законності рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які наведені в частині другій статті 2 КАС України.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Вказана норма Основного Закону означає, що діяльність суб`єктів владних повноважень здійснюється у відповідності до спеціально-дозвільного типу правового регулювання, яке побудовано на основі принципу заборонено все, крім дозволеного законом; дозволено лише те, що прямо передбачено законом.
Застосування такого принципу суттєво обмежує цих суб`єктів у виборі варіантів чи моделі своєї поведінки, а також забезпечує використання ними владних повноважень виключно в межах закону і тим самим істотно обмежує можливі зловживання з боку держави та її органів.
Вчинення ж державним органом чи його посадовою особою дій у межах компетенції, але непередбаченим способом, у непередбаченій законом формі або з виходом за межі компетенції є підставою для визнання таких дій (бездіяльності) та правових актів, прийнятих у процесі їх здійснення, неправомірними.
Статтею 129-1 Основного Закону визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Статтею 370 КАС України унормовано, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Згідно із частинами другою, четвертою статті 372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.
Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України від 02.06.2016 №1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закону №1404-VIII).
Відповідно до частини першої статті 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (частина перша статті 5 Закон №1404-VIII).
Відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень (пункт перший частини першої статті 3 Закону №1404-VIII).
Частинами першою, п`ятою, шостою статті 26 Закону №1404-VIII встановлено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення. Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).
Згідно з частиною першою статті 18 зазначеного Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Як встановлено пунктами 1, 3 частини другої статті 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання.
Водночас, відповідно до частини третьої наведеної статті виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.
Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом (частина четверта статті 18 Закон №1404-VIII).
Частина четверта статті 19 Закону №1404-VIII зобов`язує сторони невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи. Особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій частина восьма статті 19 цього ж Закону).
Предметом оскарження у даній справі є постанова державного виконавця про накладення на позивача штрафу, винесена в межах процедури виконання судового рішення, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії.
Порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, визначений статтею 63 Закону №1404-VIII. Так, за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом. У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.
Отже, законодавець передбачив негативні наслідки (зокрема штрафні санкції) за невиконання у встановлений строк відповідного рішення, за умови його невиконання без поважних причин.
Спірна постанова містить посилання на статті 63 та 75 Закону №1404-VIII як на правову підставу накладення штрафу.
Відповідальність за невиконання рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, передбачена статтею 75 наведеного Закону. За цією нормою у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.
Аналізуючи наведені положення законодавства в контексті обставин цієї справи потрібно зауважити, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання. Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження. Умовою застосування до боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин. Залежно від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, що створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.
Таким чином, підставою для прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу є встановлення факту невиконання боржником судового рішення без поважних причин - об`єктивних причин, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.
Такі висновки щодо застосування норм права стосовно питання відповідальності боржника у виконавчому провадженні викладені Верховним Судом у постановах від 31.03.2021 у справі № 360/3573/20, від 13.10.2021 у справі № 360/4705/20 і у справі № 360/4708/20 та відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України застосовуються судом при вирішенні даної справи.
Отже, на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.
Перевіряючи доводи сторін щодо наявності підстав для відповідальності позивача як боржника у виконавчому провадженні №79446835, суд враховує, що рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 15 січня 2025 року у справі №500/53540/24 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити нарахування та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.03.2025 без обмеження максимальним розміром, з врахуванням раніше виплачених сум.
Учасниками справи не заперечується та обставина, що на виконання вказаного рішення позивачем проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 та нараховано заборгованість по пенсії в сумі 8283,60 грн. за період з 01.03.2025 по 30.11.2025 року та поінформовано, що виплата нарахованої згідно рішення суду доплати буде проведена в порядку передбаченим Постановою №821. 
Також судом встановлено, що згідно перерахунку пенсії від 01.12.2025, проведеного Головним управління Пенсійного фонду в Тернопільській області на виконання рішення суду, підсумок пенсії ОСОБА_1 з надбавками становить 25 530,40 грн. Однак, здійснюється застосування понижуючого коефіцієнта згідно постанови Кабінету Міністрів України №1 від 03.01.2025, в результаті чого розмір пенсійної виплати зменшено до суми 25 450, 79 грн. 
Отже, рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 10 червня 2025 року у справі №500/2572/24 виконано лише в частині проведення перерахунку пенсії.
Однак, суд зазначає, що невиконання судового рішення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області в частині виплати грошових коштів, за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів, не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Оскільки боржник не мав фінансової можливості протягом встановленого державним виконавцем строку та в подальшому - до отримання фінансування, виконати судове рішення. Накладення штрафу у розглядуваному випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.
Аналогічні праві висновки у подібних спірних правовідносинах викладено у постановах Верховного Суду від 24.01.2018 у справі №405/3663/13-а, від 13.06.2018 у справі №757/29541/14-а, від 31.03.2021 у справі №360/3573/20, від 13.10.2021 у справі №360/4705/20, у справі №360/4708/20, від 31.05.2022 у справі №360/940/20.
Стосовно доводів відповідача у відзиві на позовну заяву, що в результаті здійсненого позивачем перерахунку здійснюється пониження суми пенсії ОСОБА_1 до 25450,79 грн. згідно Постанови КМУ №1 від 03.01.2025 суд зазначає, що правомірність застосування понижуючого коефіцієнта відповідно до згаданої постанови не було предметом розгляду у справі №500/2572/25, що вказує на виникнення між сторонами виконавчого провадження нового спору з приводу нових обставин, які раніше не були предметом судового розгляду, а тому не можуть стосуватися порядку виконання такого судового рішення. 
У такому разі, стягувач ОСОБА_1 не позбавлений права оскаржити дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, звернувшись до суду з новим позовом, якщо не згідний з конкретним розміром його пенсії при здійсненні перерахунку.
Також, суд враховує, що відповідно до частин першої та третьої статті 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.
Водночас сторонами не надано, а судом не здобуто доказів того, що на дату винесення оскарженої постанови відповідач проводив перевірку виконання боржником рішення суду, в тому числі звертався із відповідними листами - запитами до стягувача чи Пенсійного фонду щодо виконання рішення суду, про що свідчить відсутність у матеріалах справи відповідних актів державного виконавця, в тому числі інших документів.
Таким чином, суд дійшов висновку, що невиконання відповідачем частин першої та третьої статті 18 Закону №1404-VIII унеможливило останнього провести об`єктивну перевірку щодо правильності та повноти виконання рішення суду, в тому числі наявності чи відсутності поважних причин невиконання рішення боржником. При цьому, як зазначав суд, обов`язковою умовою накладення державним виконавцем штрафу є невиконання судового рішення боржником без поважних причин, а отже при прийнятті оскаржуваного рішення не дотримано вимог частини другої статті 2 КАС України щодо добросовісності та обґрунтованості.
Наведене дає підстави суду для висновку про передчасність, а відтак, і необґрунтованість та незаконність оскаржуваної позивачем постанови.
Враховуючи викладене, постанова ВП № 79446355 від 09.12.2025 про накладення штрафу на позивача підлягає скасуванню.
Висновки за результатами розгляду справи
Відповідно до частини першої статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з частиною першою та частиною другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
За результатами розгляду справи суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, шляхом визнання протиправною та скасування постанови у ВП №79446355 від 09.12.2025 про накладення штрафу у розмірі 5100 грн під час виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду у справі №500/2572/25. 
Судові витрати
Згідно частини 1 статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі. Статтею 139 КАС України визначені правила розподілу судових витрат.
Відповідно до частини 2 статті 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.
Таким чином за відсутності понесених судових витрат у даній справі, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертизи, такі судові витрати не належать стягненню з відповідача на користь суб`єкта владних повноважень.
На підставі викладеного та керуючись статтями 6, 9, 14, 72, 73, 77, 90, 241, 250, 257 КАС України, суд
ВИРІШИВ:
Адміністративний позов Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області до Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу задовольнити повністю.
Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у ВП №79446355 від 09.12.2025 про накладення штрафу у розмірі 5100 (п`ять тисяч сто) гривень 00 коп. під час виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду у справі №500/2572/25.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відповідно до частини шостої статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.
Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Реквізити учасників справи:
позивач:
- Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження: майдан Волі, 3, м. Тернопіль, Тернопільський р-н, Тернопільська обл., 46001 код ЄДРПОУ 14035769); 
відповідач:
- Відділ примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Івано-Франківського міжрегіонального управління МЮ (місцезнаходження: вул. Галицька, 45, м. Івано-Франківськ, Івано-Франківський р-н, Івано-Франківська обл., 76019 код ЄДРПОУ 43316386); 
Повний текст рішення виготовлено та підписано 06 лютого 2026 року.

Головуючий суддя Юзьків М.І.