П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  686/23206/25                                         Головуючий суддя 1-ої інстанції - Чевилюк З.А.   
          Суддя-доповідач -  Полотнянко Ю.П.   
16 грудня 2025 року                                                                                           м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Полотнянка Ю.П. 
суддів:  Драчук Т. О.  Смілянця Е. С. , 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 листопада 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Хмельницькій області, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови, 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Управління патрульної поліції в Хмельницькій області, Департаменту патрульної поліції, в якому просила скасувати постанову БАД №526873 від 25.06.2025 про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121, ч.1 ст.126 КУпАП та закрити справу про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07.11.2025 у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог в повному обсязі.
Апелянт, мотивуючи власну правову позицію, акцентує увагу на порушенні судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також ухвалення оскаржуваного рішення з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.
Враховуючи, що учасники справи належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи у судове засідання не з`явилися, при цьому в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі п.2 ч.1 ст.311 КАС України.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Як встановлено з матеріалів справи, постановою серії БАД  №526873 від 25.06.2025 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, прийнятою інспектором взводу 2 роти 3 батальйону УПП в Хмельницькій області ДПП старшим лейтенантом поліції Ханаковою Л.С., позивача було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, ч.1 ст.122 КУпАП, об`єднано згідно ст.36 КУпАП, та накладено штраф в розмірі 425 грн.
За змістом оскаржуваної постанови, 08.05.2025 року о 16 год. 15 хв. ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом Volkswagen Golf номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по вул.Героїв Маріуполя, повертаючи на площу Незалежності не виконала вимогу дорожнього знаку 3.21 «В`їзд заборонено», який розташований у районі будинку №77 по вул. Соборній, чим порушила п.п.8.4.в Правил дорожнього руху, при цьому при перевірці документів відмовилася пред`явити посвідчення водія відповідної категорії та реєстраційний документ на транспортний засіб, чим порушила п.п.2.4.а Правил дорожнього руху.
Вважаючи вказану постанову протиправною, позивач звернулась до суду за захистом своїх порушених прав.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку про очевидність вчинення позивачем адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.126 КУпАП та ч.1 ст.122 КУпАП, що підтверджується наявними у матеріалах справи доказами.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів враховує наступне.
Згідно частини 5 статті 14 Закону України "Про дорожній рух" передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Відповідно до п. 1.3 Правил дорожнього руху України, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Згідно п.8.1 ПДР України регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.
Виходячи з положень абз.1 п.8.2 ПДР України дорожні знаки мають перевагу перед дорожньою розміткою і можуть бути постійними, тимчасовими та із змінною інформацією. Відповідно до приписів п.п. (в) п.8.4 ПДР України дорожні знаки зокрема поділяються на заборонні знаки, які запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.
Згідно положень розділу 33 ПДР України (Дорожні знаки) дорожній знак 3.21 «В`їзд заборонено» забороняє в`їзд усіх транспортних засобів з метою: в`їзду і виїзду на майданчиках, що використовуються для стоянки транспортних засобів, майданчиках відпочинку, автозаправних станцій тощо.
Відповідно до Розділу 34 ПДР України, горизонтальна розмітка має таке значення:
(вузька суцільна лінія) - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах; позначає межі проїзної частини, на які в`їзд заборонено; позначає межі місць стоянки транспортних засобів, майданчиків для паркування і край проїзної частини доріг, не віднесених за умовами руху до автомагістралей.
Лінії 1.1 і 1.3 перетинати забороняється.
В розділі 2 ПДР України закріплено обов`язки і права водіїв механічних транспортних засобів.
Відповідно до пункту 2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
За приписами пункту 2.4 ПДР України на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені у пункті 2.1 ПДР України.
Статтею 16 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що водій зобов`язаний мати при собі посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб (у разі найму (оренди)/лізингу транспортного засобу замість реєстраційного документа на транспортний засіб водій може мати при собі та пред`являти його копію, вірність якої засвідчено нотаріально, разом з оригіналом або копією договору про найм (оренду)/лізинг транспортного засобу, вірність якої засвідчено нотаріально), а у випадках, передбачених законодавством, - поліс обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страховий сертифікат "Зелена картка"), пред`явити у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія, реєстраційному документі на транспортний засіб, або пред`явити електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії, або відображення інформації про його наявність в електронному свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу), а також інші документи, передбачені законодавством.
Як вбачається з диспозиції ч.1 ст.126 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена, зокрема, за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Диспозиція ч.1 ст.122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.
Колегія суддів зазначає, що для притягнення особи до адміністративної відповідальності і встановлення її вини, необхідна наявність відповідних доказів.
Приписами ст. 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
За змістом оскаржуваної постанови, 08.05.2025 року о 16 год. 15 хв. ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом Volkswagen Golf номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по вул.Героїв Маріуполя, повертаючи на площу Незалежності не виконала вимогу дорожнього знаку 3.21 «В`їзд заборонено», який розташований у районі будинку №77 по вул. Соборній, чим порушила п.п.8.4.в Правил дорожнього руху, при цьому при перевірці документів відмовилася пред`явити посвідчення водія відповідної категорії та реєстраційний документ на транспортний засіб, чим порушила п.п.2.4.а Правил дорожнього руху.
Беручи до уваги дорожню обстановку на Майдані Незалежності зі сторони вул. Героїв Маріуполя встановлено дорожній знак 3.21 «В`їзд заборонено» з табличкою 7.1.1. (10 м). При цьому, межі покриття в`їзд на яке заборонено позначено дорожньою розміткою 1.1.
Організація руху передбачає можливість часткового заїзду на територію Майдану Незалежності з метою зупинки на місцях для зарядки електромобілів, при цьому дорожньою розміткою 1.1 визначено межі покриття, в`їзд на яке заборонено. Тому, виконання вимог даного дорожнього знаку та дорожньої розмітки є обов`язковим для водіїв.
Представником відповідача на підтвердження правомірності прийнятого рішення надано до суду надано відеозапис, на якому зафіксовано як водій транспортного засобу Volkswagen Golf д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_1 здійснила зупинку транспортного засобу на площі Майдан Незалежності, при цьому порушила вимоги дорожнього знаку 3.21 «В`їзд заборонено» та в подальшому на неодноразові вимоги пред`явити для перевірки посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, водій відмовилась пред`явити вказані документи.
На відеозаписі від 08.05.2025, наданому відповідачем, чітко зафіксовано, що інспектором неодноразово повідомлялося позивачу те, що вона порушила вимоги дорожнього знаку 3.21 «В`їзд заборонено», після чого позивач ходила до місця встановлення вказаного знаку та  не заперечила його встановлення.
Також, з відеозапису встановлено, що на останньому зафіксовано факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП, наявний відеозапис фіксує відмову позивача пред`явити посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.
Отже, висновок про наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.122, ч. 1 ст.126 КУпАП відповідає встановленим обставинам та матеріалам справи.
Доводи апеляційної скарги щодо закінчення строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст. 38 КУпАП, колегія суддів вважає безпідставними з огляду на наступне.
Згідно з вимогами ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до КУпАП підвідомчі суду (судді). Якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно КУпАП чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.
З матеріалів справи вбачається, що адміністративне правопорушення за ч.1 ст.122 та ч.1 ст.126 КУпАП вчинене ОСОБА_1 08.05.2025. Адміністративне стягнення за ці правопорушення накладено 25.06.2025 відповідно до постанови серії БАД №526873, тобто в межах встановленого у ст.38 КУпАП двомісячного строку.
Водночас, подальше оскарження в судовому порядку спірної постанови серії БАД №526873 від 25.06.2025 не впливає на строки, передбачені ст. 38 КУпАП.
Стосовно доводів апелянта щодо відсутності доказів про зупинку позивача у відповідності до вимог ст.35 Закону України "Про Національну поліцію", а тому відсутня потреба пред`являти документи, то колегія суддів зазначає, що з логічного та послідовного аналізу відеозапису слідує, що саме позивач була водієм автомобіля на момент вчинення адміністративного правопорушення.
При цьому наявність чи відсутність у діях водія правопорушення, яке було підставою для його зупинення працівником поліції не звільняє його від обов`язку пред`явити для перевірки посвідчення водія відповідної категорії.
Наведені позивачем доводи не спростовують факт вчинення ним адміністративного правопорушення та не можуть бути тими обставинами, що звільняють її від відповідальності.
Зазначеними відеозаписами зафіксовані реальні дані, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи, оскільки надають можливість детально відновити послідовність подій та встановити ставлення ОСОБА_1 до вчиненого правопорушення, повно та об`єктивно дослідити обставини, які безпосередньо вказують на ОСОБА_1 , як на правопорушника, яка керувала транспортним засобом.
Наведені скаржником доводи не спростовують факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, а зводяться до незгоди скаржника із постановою працівника поліції та бажанням уникнути відповідальності.
Доводи апелянта щодо внесення недостовірних відомостей у постанову серії БАД №526873 від 25.06.2025 не підтверджені жодними доказами.
Враховуючи вищенаведені обставини та правові норми, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про очевидність вчинення позивачем адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.126 КУпАП та ч.1 ст.122 КУпАП, що підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, а тому постанова серії БАД №526873 від 25.06.2025 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за порушення правил дорожнього руху та притягнення її до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП та ч.1 ст.122 КУпАП є законною та не підлягає скасуванню.
Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою апелянта з висновками суду першої інстанцій по їх оцінці, тому не можуть бути прийняті апеляційною інстанцією.
Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 листопада 2025 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття і не може бути оскаржена відповідно до частини 3   статті 272 КАС України. 
          
Головуючий	 	 	Полотнянко Ю.П.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Драчук Т. О.    Смілянець Е. С.