ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

09 лютого 2026 року 	м. Дніпро	справа № 280/4425/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),
суддів: Добродняк І.Ю., Суховарова А.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Тернопільської митниці
на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2025 року (суддя Р.В. Кисіль) у справі № 280/4425/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «МОТОТЕХІМПОРТ» до Тернопільської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «МОТОТЕХІМПОРТ» звернулось до суду з адміністративним позовом до Тернопільської митниці, у якому просило визнати протиправним та скасувати Рішення відповідача про коригування митної вартості товару №UA403070/2025/000133/2 від 01.04.2025 року.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем надано всі необхідні документи на підтвердження заявленої митної вартості товару, який переміщується через митний кордон України, які відповідають характеру угоди, а посилання митного органу на виявлені під час перевірки поданих документів розбіжності є безпідставними.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2025 року адміністративний позов задоволено.
Судом першої інстанції зазначено, що наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковим, оскільки саме з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти подальших дій, спрямованих на визначення дійсної митної вартості товарів.
Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Суд дослідив, що позивачем подано до Митниці належний та достатній пакет документів на підтвердження повноти і достовірності заявленої митної вартості товару за основним методом, відповідачем не підтверджено належними доводами та доказами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за цей товар, правильність визначення митної вартості позивачем за основним методом відповідачем не спростована, наявність належних підстав для коригування митної вартості відповідачем не доведена.
Відтак, суд дійшов висновку, що наявні підстави визнати протиправним та скасувати Рішення Тернопільської митниці №UA403070/2025/000133/2 від 01.04.2025.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Тернопільська митниця подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, скаржник вказує, що позивачем не надано документи, які засвідчують договірні засади надання послуг, які б містили інформацію щодо числових значень експедиторської винагороди за експедирування залізничного транспортування вантажу. Надана до митного оформлення копія залізничної накладної №569087 не містить інформації про числові значення витрат транспортування, а рахунок №L80484 не містить опис/перелік всіх складових транспортних витрат за маршрутом міжнародного перевезення товару. Крім того, коносамент №BW24120627 не завірений. Додаткова угода із змінами умов оплати за товару була укладена пізніше ніж товар був відправлений покупцю, відповідно до специфікації за товар мала бути здійснена 100% передоплата, проте платіжні документи згідно визначених у специфікації №2025-1 умов оплати митному органу не подано. Копія платіжної інструкції №1295 не є достатнім підтвердженням оплати за оцінюваний товар, оскільки не містить обов`язкових реквізитів. Відтак, скаржник наполягає, що документи, які подано для митного оформлення товару позивачем, містять розбіжності та невідповідності, а тому митний орган правомірно витребував у позивача додаткові документи. В свою чергу, оскільки виявлені митним органом розбіжності та невідповідності у документах позивач не усунув, скаржник наполягає, що ним правомірно прийнято спірне рішення про корегування митної вартості товару.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.
Встановлені обставини справи свідчать про те, що 27.12.2022 ТОВ «МОТОТЕХІМПОРТ» (Покупець) уклало зовнішньоекономічний контракт №KL/4 з компанією «YINAN COUNTY KAI LILAI MACHINERY CO., LTD» (Продавець, Китай) на поставку товарів в асортименті, кількості та за цінами, вказаними у Специфікаціях (Додатках) до контракту, які є невід`ємною частиною контракту.
На виконання зовнішньоекономічного контракту №KL/4 від 27.12.2022, згідно із рахунком-фактурою (інвойс) №KL2025-1D від 16.12.2024, позивачем на митну територію України ввезено товар.
17.03.2025 уповноваженою особою позивача було подано до митного оформлення митну декларацію типу ІМ40АА №25UA403070002383U7, у графі 31 якої заявлено до митного оформлення товар:
Товар №1 «Трактори, що керуються водієм, який іде поряд, нові, одновісні, без фрези мотоблоку: - Мотоблок Kentavr МБ1080Д-8 без додаткового захисту ременів, не регульоване кермо - 95шт. (Потужність, кВт/к.с.: 5,93/8,0; Тип палива: Дизель; Система запуску двигуна: ручний стартер; Колеса: 6,00-12,00). Номери двигунів - немає даних. В розібраному стані для зручності транспортування, в комплекті з інструментом та приладдям для налагоджування та обслуговування. Виробник: YINAN COUNTY KAI LILAI MACHINERY CO., LTD.»;
Товар №2 «Машини сільськогосподарські для оброблення ґрунту, навісні грунтофрези до тракторів та мотоблоків. Застосовуються для інтенсивного розкришення (розпушення) грунту, знищення бур`янів, подрібнення рослинних залишків, перемішування шарів грунту і вирівнювання поверхні поля: - Грунтофреза 110 - 95шт. Виробник: YINAN COUNTY KAI LILAI MACHINERY CO., LTD.».
До даної митної декларації, як вбачається із інформації, що міститься в гр. 44 МД, уповноваженою особою позивача до митного оформлення були подані наступні документи:
- пакувальний лист №б/н від 16.12.2024;
- рахунок-фактура (інвойс) №KL2025-1D від 16.12.2024;
- рахунок-фактура (інвойс) - Додаток до інвойсу №2 від 16.12.2024;
- коносамент №BW24120627 від 01.01.2025;
- накладна УМВС (SMGS consignment note (rail)) №569087 від 04.03.2025;
- сертифiкат про походження товару (Certificate of origin) №C25MA5HADH692015 від 17.02.2025;
- банківський платіжний документ, що стосується товару №1295 від 04.03.2025;
- рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №L80484 від 07.03.2025;
- документ, що підтверджує вартість перевезення товару - Акт виконаних послуг від 14.03.2025;
- документ, що підтверджує вартість перевезення товару - Довідка про транспортні витрати від 07.03.2025;
- документ, що підтверджує вартість перевезення товару - Заявка на перевезення №196 від 25.12.2024;
- доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №2025-1 від 11.11.2024;
- доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) - Додаткова угода №27 від 07.03.2025;
- зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів №KL/4 від 27.12.2022;
- договір (контракт) про перевезення № 2712/917/2022 від 27.12.2022;
- інші некласифіковані документи - Технічні характеристики від 16.12.2024.
Під час здійснення Митницею контролю правильності визначення митної вартості товарів, позивачу було направлено електронне повідомлення від 19.03.2025, що ініціювало процедуру консультації між Митницею та декларантом. У повідомленні Митниця вказала на виявлені розбіжності в поданих товариством документах та вимагала надати додаткові документи, зокрема: транспортні (перевізні) документи, банківські платіжні документи, копію митної декларації країни відправлення, висновок про вартісні характеристики товару, каталоги, специфікації, прайс-лист виробника товару.
Листом за вих. №31925 від 19.03.2025 позивач додатково надав відповідачу:
- прейскурант (прайс-лист) виробника товару від 01.11.2024;
- некласифікований документ, який підтверджує заявлену митну вартість (крім позначених кодами 3001 – 3021, 3023);
- Комерційна пропозиція від 01.11.2024.
Також вищезазначеним листом позивачем повідомлено Митницю про те, що інші додаткові документи у ході митного оформлення задекларованого за ЕМД товару у 10-денний термін надаватись не будуть у зв`язку з чим просив здійснити митне оформлення за наявними документами.
Незважаючи на надані пояснення та документи, 01.04.2025 року відповідачем було прийнято Рішення про коригування митної вартості товару №UA403070/2025/000133/2. Згідно з цим Рішенням, загальна митна вартість задекларованих Товарів №№1-2 була скоригована Митницею за резервним методом (ст. 64 МКУ). Одночасно було відмовлено у прийнятті митної декларації шляхом оформлення Картки відмови №UA403070/2025/000192.
Позивач вважаючи, що рішення митного органу про коригування митної вартості товару є протиправним, звернувся до суду за захистом своїх прав.
Переглядаючи рішення суду в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів виходить із такого.
Відповідно до ст.49 Митного кодексу України (далі МК України), митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Статтею 52 МК України передбачено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VІІІ цього Кодексу та цією главою.
Пунктом 2 частини 2 статті 52 МК України визначено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Положеннями статті 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:
1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);
2) другорядні:
а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;
б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;
в) на основі віднімання вартості;
г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);
ґ) резервний.
Згідно із ст. 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
З метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, митний орган, відповідно до ч.5 ст.54 МК України має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені ст..53 МК України додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) здійснювати коригування митної вартості товарів.
Згідно із ч.2 ст.53 МК України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:
1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;
2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;
3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);
4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;
5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;
7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;
8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Частиною 3 статті 53 Митного кодексу України передбачено, що разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:
1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;
2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);
3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);
4) виписку з бухгалтерської документації;
5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;
6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;
7) копію митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Відповідно до ч.5 ст.53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Отже, вказаними нормами матеріального права визначено повноваження відповідача щодо контролю за правильністю визначення митної вартості, а також порядок та спосіб реалізації таких повноважень.
Колегія суддів зазначає, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість та необхідність витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Відповідно до ч.6 ст.54 МК України, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:
1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;
2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;
3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;
4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Колегія суддів з`ясувала, що 01.04.2025 року митним органом прийнято спірне рішення про коригування митної вартості товарів №UA403070/2025/000133/2, загальна митна вартість задекларованих позивачем товарів була скоригована митницею за резервним методом.
Дослідивши обґрунтування митним органом спірного рішення про коригування митної вартості товарів, колегія суддів зазначає наступне.
Так, з метою підтвердження витрат на транспортування, які є складовою митної вартості, позивачем митному органу було надано пакет документів, до яких зокрема включені: договір перевезення №2712/917/2022 від 27.12.2022; коносамент №BW24120627 від 01.01.2025; залізнична товаро-транспортна накладна №569087 від 04.03.2025; заявка на перевезення №196 від 25.12.2024; рахунок на оплату послуг перевезення №L80484 від 07.03.2025; акт виконаних послуг від 14.03.2025; довідка про транспортні витрати від 07.03.2025. 
Відповідно до відомостей вищевказаних документів здійснювалось мультимодальне перевезення за маршрутом порт Кіндао, Китай – місто Тернопіль, Україна. При цьому вартість морського перевезення за маршрутом Кіндао, Китай – Гданськ, Польща складає 3500,00 доларiв США, без ПДВ, вартість доставки залізничним транспортом за маршрутом Гданськ, Польща – митний перехід Мостиська-Пшемисль складає 1000,00 доларів США, за маршрутом митний перехід Мостиська-Пшемисль - Тернопіль, Україна складає 520,00 долара США, без ПДВ. Загальна вартість перевезення склала 5020,00 доларів США. Вантаж додатково не страхувався.
Міжнародне перевезення товару, задекларованого товару здійснювалось відповідно до укладеного договору міжнародного морського перевезення (фрахту) №2712/917/2022 між ТОВ «МОТОТЕХІМПОРТ», як Замовником та компанією «Global Container Lines Latvija SIA», як Перевізником.
Як правильно встановив суд першої інстанції, договірні відносини щодо перевезення товарної партії у позивача наявні виключно з компанією-перевізником «Global Container Lines Latvija SIA». Також позивач не є стороною будь-яких договорів між компанією-перевізником «Global Container Lines Latvija SIA» та будь-якими третіми особами, у тому числі компанією «PKP CARGO CONNET Sp.z.o.o», які залучались до перевезення вантажу. Факти прийняття товару до перевезення, його перевезення та числові показники заявленої транспортної складової митної вартості у наданих позивачем документах повною мірою підтверджуються, кореспондуються між собою, ідентифікуються з задекларованими товарами, тобто митниця мала можливість їх перевірити.
Апеляційний суд враховує, що відповідно до висновку викладеного в постанові Верховного Суду від 31 травня 2019 року у справі № 804/16553/14 якщо законом не визначено доказ (докази), виключно яким (-ми) повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів, а тому довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.
Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що відсутні підстави для сумнівів у повноті заявлених позивачем витрат на перевезення, адже вони є повністю обґрунтованими та підтвердженими наданими позивачем документами, які є допустимими доказами на підтвердження витрат на перевезення товарів.
Колегія суддів встановила, що контракт №KL/4 від 27.12.2022 у пункті 5.2 передбачає можливість внесення змін та доповнень: «Усі зміни та доповнення до цього Контракту повинні бути зроблені у письмовій формі та підписані обома Сторонами. Зміни до Контракту є дійсними з моменту їх підписання обома сторонами».
07.03.2025 між Сторонами контракту укладено Додаткову угоду № 27 до Контракту № KL/4, яка вносить зміни до пункту 6 Специфікації №2025-1, змінюючи умови оплати зі 100% передоплати на: сплату 207414,45 дол. США у вигляді передплати та сплати 358000,55 дол. США протягом 180 днів від моменту фактичного отримання товару.
Як слушно зауважив суд першої інстанції, незважаючи на те, що Додаткова угода №27 була укладена пізніше дати відвантаження товару та здійснення часткової оплати за товар, вона має повну юридичну силу і змінює умови оплати за Контрактом.
Відтак, колегія суддів відхиляє аргументи скаржника про те, що додаткова угода із змінами умов оплати за товару була укладена пізніше ніж товар був відправлений покупцю, відповідно до специфікації за товар мала бути здійснена 100% передоплата, однак платіжні документи згідно визначених у специфікації №2025-1 умов оплати митному органу не подано.
Також, стосовно позиції скаржника про умови оплати за поставлений товар, слід зазначити те, що у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. В свою чергу, умови термінів та розміри оплати безпосередньо ціни товару не стосуються. У зв`язку з цим, відомості про умови оплати товару не повинні братися митним органом до уваги під час контролю за митною вартістю, а тому, суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару.
Аналогічна позиція наведена у постанові Верховного Суду від 12.03.2019 року по справі №803/3649/15.
Постановою Правління Національного банку України від 28.07.2008 № 216 затверджено Положення про порядок виконання надавачами платіжних послуг платіжних інструкцій в іноземній валюті та банківських металах.
Відповідно до пункту 26 вказаного Положення № 216, надавач платіжних послуг повинен перевірити відповідність заповнення реквізитів платіжної інструкції в іноземній валюті або банківських металах вимогам розділу II цього Положення та реквізитам, зазначеним у документах, які відповідно до нормативно-правових актів Національного банку з питань валютного регулювання є підставою для здійснення перерахування коштів в іноземній валюті або банківських металах з рахунку платника, а також поштові та платіжні реквізити контрагентів.
Так, копія платіжної інструкції в іноземній валюті №1295 містить відмітки банку, що свідчить про відповідність заповнення реквізитів даної платіжної інструкції в іноземній валюті вимогам розділу II Положення про порядок виконання надавачами платіжних послуг платіжних інструкцій в іноземній валюті та банківських металах, і про прийняття та її виконання банком.
Відтак, колегія суддів відхиляє аргументи скаржника про те, що копія платіжної інструкції №1295 не є достатнім підтвердженням оплати за оцінюваний товар, оскільки не містить обов`язкових реквізитів.
Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що митний орган не навів переконливих аргументів, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари та не дають можливість здійснити митне оформлення товару за визначеним декларантом основним методом - за ціною договору, а надані позивачем до митного оформлення документи містять всі необхідні реквізити та відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, відомостей щодо ціни, що сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Отже, апеляційний суд зазначає, що відповідачем не доведено правомірність відмови у визначенні митної вартості товару за ціною договору, а тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що спірне рішення по коригування митної вартості товару №UA403070/2025/000133/2 від 01.04.2025 року є протиправним та підлягає скасуванню.
Підсумовуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим підстав для його скасування не існує. 
Керуючись ст. ст. 241-245, 250, 315, 316, 319, 321, 322, 327, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Тернопільської митниці залишити без задоволення, а рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2025 року у справі № 280/4425/25 - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати ухвалення, може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, передбачені ст.ст.328, 329 КАС України.

Повний текст постанови складено 09.02.2026

Головуючий - суддя Я.В. Семененко 

суддя І.Ю. Добродняк 

суддя А.В. Суховаров