Справа № 132/3785/24
Провадження №1-кп/132/275/25
Вирок
Іменем України
03 лютого 2026 року місто КАЛИНІВКА

КАЛИНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:
головуючого – судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання – ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Калинівка Вінницької області, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12023025220000088 від 24 жовтня 2023 року, за обвинувальним актом, складеним у відношенні:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Калинівка Калинівського району Вінницької області, українця, громадянина України, студента Вінницького національного технічного університету, непрацевлаштованого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 
який обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України, 
за участі сторін кримінального провадження:
прокурорів – ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
потерпілої особи – ОСОБА_9 , 
представника потерпілої особи – адвоката ОСОБА_10 ,
представника органу Національної поліції – ОСОБА_11 ,
законних представників обвинуваченого – ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,
захисника обвинуваченого – адвоката ОСОБА_14 ,
обвинуваченого – ОСОБА_15 ,

ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_16 , будучи неповнолітнім, 20 жовтня 2023 року у вечірню пору доби (точного часу не встановлено), перебуваючи в громадському місці, а саме на території магазину «Акація», розташованого за адресою: Вінницька область, Хмільницький район, село Павлівка, вулиця Миру, будинок № 156, нехтуючи загальновизнаними правила поведінки та етичними нормами, в присутності сторонніх осіб, почав голосно висловлюватись нецензурною лайкою на адресу раніше незнайомих йому неповнолітніх ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які проводили своє вільне дозвілля на території магазину. Вподальшому, близько 22год.30хв. 20 жовтня 2023 року, ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , разом із своїми знайомими ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , вийшли з приміщення бесідки, яка розташована на території цього магазину, де вони проводили своє дозвілля, та попрямували до виходу з території магазину. На узбіччі дороги, навпроти цього виходу, стояв припаркований транспортний засіб, а саме автомобіль марки (моделі) «Opel Vivaro», реєстраційний номер « НОМЕР_1 », із заведеним двигуном, на передньому пасажирському сидінні якого сидів ОСОБА_16 . З цього транспортного засобу, лунали слова нецензурної лайки та звукові сигнали, порушуючи при цьому тишу в громадському місці, на що ОСОБА_20 зробив усне зауваження, на яке відреагував ОСОБА_16 , який через опущене скло дверей, закликав незнайомих йому осіб підійти до автомобіля, таким чином, почав зухвало себе поводити і шукати нікчемні мотиви для провокування конфліктної ситуації, через малозначний привід. Після того, як до автомобіля першим наблизився ОСОБА_19 , його пасажир ОСОБА_16 , не будучи з ним попередньо знайомим, залишив салон транспортного засобу, та розуміючи, що він перебуває у громадському місці, в присутності сторонніх осіб, з хуліганських спонукань, демонструючи зневажливе ставлення до існуючих норм поведінки і моральності у суспільному житті, правил співжиття та взаємної поваги, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, безпричинно, завдав один удар кулаком своєї правої руки в ділянку голови ОСОБА_19 , внаслідок чого між ними виникла боротьба. Внаслідок протиправних дій ОСОБА_16 , потерпілому ОСОБА_19 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді гіперемії зовнішнього кута лівого ока, синця грудної стінки, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 167 від 08 листопада 2023 року, відносяться до легких тілесних ушкоджень (згідно пункту 2.3.5 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом МОЗ України від 17 січня 1995 року № 6).
Обвинувачений ОСОБА_16 в судовому засіданні при розгляді вказаної справи, свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні не визнав, та зазначив, що 20.10.2023 року він разом зі своїми друзями ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 приїхали на автомобілі марки (моделі) «Opel Vivaro», в село Павлівка Вінницької області, до магазина «Акація», де мали намір пограти в теніс. Оскільки до тенісного столу була черга, вирішили покататися по селу Павлівка. Через незначний проміжок часу, вони повернулись на автомобілі до магазину «Акація», та він разом із ОСОБА_21 вийшли із салону автомобіля та пішли дізнатися, чи звільнився тенісний стіл. Зайшовши разом із ОСОБА_21 на територію магазину, він побачив компанію осіб, яка стояла, та перегороджувала їм прохід, на що він попросив надати їм дорогу, у відповідь вони отримали відповідь «Що дуже широкі», на це вони їм відповіли (нецензурну лайку не використовували), та пішли до туалету. Повернувшись до автомобіля, стали в ньому очікувати на ОСОБА_23 , який на вулиці розмовляв зі своїм знайомим. У зв`язку із тим, що ОСОБА_22 поспішав, вони посигналили ОСОБА_26 , щоб той повертався до автомобіля. В цей момент, з натовпу людей, в їх сторону направились невідомі їм хлопці (3-4), які вигукувати «Виходьте, будемо говорити?». Він першим вийшов з автомобіля, і в цей самий момент невідомий йому чоловік, який перебував у «піксельних» штанах, почав наносити йому удари в обличчя, прикриваючи яке, він почав відходити назад. Від одного з ударів, він впав на землю, та втратив свідомість. Після того як він отямився та конфлікт завершився, він зі своїми друзями попрямував до міста Калинівка, де звернувся за медичною допомогою. Стверджує, що жодних ударів нікому, у тому числі ОСОБА_19 , він особисто не наносив, та сам є постраждалим від неправомірних дій останнього.
Суд критично оцінює покази обвинуваченого ОСОБА_16 , який категорично заперечує свою причетність до інкримінованого йому кримінального правопорушення, оскільки його доводи (твердження) не узгоджуються з матеріалами даного кримінального провадження та спростовуються сукупністю наявних у справі доказів. При цьому, не визнання винуватості обвинуваченим ОСОБА_16 , суд розцінює, як намагання уникнення ним відповідальності за скоєне. 
Винуватість ОСОБА_16 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України, підтверджується наступними доказами:
Потерпілий ОСОБА_19 , будучи попередженим судом про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання та приведеним у відповідності до вимог процесуального закону до присяги відповідного змісту, в судовому засіданні зазначив, що 20.10.2023 року у вечірню пору доби, він разом зі своїми друзями: ОСОБА_27 , ОСОБА_20 , ОСОБА_18 , ОСОБА_17 , ОСОБА_28 , перебували на території магазину «Акація», розташованого в селі Павлівка Вінницької області, де у бесідці закритого типу, проводили своє вільне дозвілля. Через деякий час, ОСОБА_18 і ОСОБА_17 , вийшли з бесідки до магазину, а коли повернулись назад, то повідомили їм, що до них чіплялись невідомі їм хлопці. Присутні в бесідці хлопці на ці слова дівчат ніяким чином не відреагували, оскільки вирішили, що з дівчатами незнайомі їм хлопці хотіли лише познайомитись. Вподальшому, близько 22год.30хв. завершивши свій відпочинок, вони вирішили йти додому. При виході із території магазину, помітили припаркований до нього мікроавтобус марки (моделі) «Opel Vivaro», із салону якого, один із незнайомих їм хлопців, гучно вигукнув нецензурні слова на адресу ОСОБА_18 та ОСОБА_17 , а водій даного автомобіля почав сигналити. ОСОБА_20 на зазначені дії зробив зауваження, на яке відреагував хлопець, який перебував на передньому пасажирському сидінні мікроавтобуса ( ОСОБА_16 ), який вигукнув «Хто хоче поговорити, нехай підійде до мікроавтобуса». Коли він першим підійшов до мікроавтобуса, ОСОБА_16 відчинив двері автомобіля, вийшов з нього, та без будь-якої розмови та причини, наніс кулаком правої руки один удар в область голови (обличчя). Після нанесення удару, ОСОБА_16 почав відходити назад, перебуваючи у бійцівській стійці. Він наблизившись до ОСОБА_16 , наніс йому один удар кулаком лівої руки, однак куди саме влучив, не знає, оскільки в нього почала крутитись голова. Вподальшому, він з ОСОБА_16 повалились на землю, та боролись один з одним, при цьому, будь-яких ударів останньому, він не наносив. Через декілька хвилин, в конфлікт втрутився його товариш ОСОБА_28 , який розборонив їх. На уточнююче питання зазначив, що раніше із ОСОБА_16 знайомий не був, з ним ніде до не перетинався, конфліктів та неприязних відносин, не мав. 
Допитана в якості свідка – ОСОБА_29 , будучи попередженою судом про кримінальну відповідальність за відмову від давання показань та завідомо неправдиві показання, а також приведеною у відповідності до вимог процесуального закону до присяги відповідного змісту, в судовому засіданні зазначила, що в жовтня 2023 року вона працювала продавцем в магазині «Акація», та безпосередньо бачила, як до магазину, пару раз на «бусі» приїжджала компанія хлопців, яких раніше вона не бачила, серед яких, як вподальшому їй стало відомо, був ОСОБА_16 . Перебуваючи на порозі магазину та розмовляючи з місцевим хлопцем, вона почула нецензурні висловлення в сторону дівчат. Хтось із присутніх у той час хлопців, зробив на ці висловлювання зауваження, на що ОСОБА_16 негативно відреагував. Вона побачила, як ОСОБА_16 наніс ОСОБА_19 один удар кулаком в ділянку голови (обличчя), після чого вони перемістилися за «бус», а тому подальші дії, які відбувались між ними, вона не бачила. Після завершення конфлікту, незнайомі хлопці сіли до «буса», та поїхали в невідомому напрямку. 
Допитаний в якості свідка – ОСОБА_20 , будучи попередженим судом про кримінальну відповідальність за відмову від давання показань та завідомо неправдиві показання, а також приведеним у відповідності до вимог процесуального закону до присяги відповідного змісту, в судовому засіданні зазначив, що 20.10.2023 року у вечірню пору доби, він разом зі своїми друзями: ОСОБА_19 , ОСОБА_27 , ОСОБА_18 , ОСОБА_17 , ОСОБА_28 , перебували на території магазину «Акація», розташованого в селі Павлівка Вінницької області, де у бесідці, проводили своє вільне дозвілля. Під час відпочинку, ОСОБА_18 і ОСОБА_17 , вийшли з бесідки, а коли повернулись до неї назад, то повідомили, що до них чіплялись невідомі їм хлопці. Присутні в бесідці хлопці на ці слова дівчат ніяким чином не відреагували. Вподальшому, близько 22год.30хв. вони вирішили розходитися по домам, і слідуючи до виходу із території магазину, помітили припаркований до нього «бус» марки (моделі) «Opel Vivaro», із салону якого, один із незнайомих їм хлопців, гучно вигукнув нецензурні слова на адресу дівчат, а водій даного автомобіля почав сигналити. Він на зазначені дії зробив усне зауваження, на яке відреагував хлопець, який перебував на передньому пасажирському сидінні «буса» ( ОСОБА_16 ), який вигукнув «Хто хоче поговорити, нехай підійде до мікроавтобуса». Першим до «буса» підійшов ОСОБА_19 , до якого з його салону вийшов ОСОБА_16 , який без будь-яких слів, наніс ОСОБА_19 один удар рукою в ділянку голови (обличчя), після чого вони перемістились за «бус». В цей момент, з «бусу» вийшов ОСОБА_24 , і між ним та останнім сталася сутичка, по завершенні якої, він за «бусом» побачив лежачого на землі ОСОБА_16 , на якому будь-яких тілесних ушкоджень видно не було. 
Допитана в якості свідка – ОСОБА_30 , будучи попередженою судом про кримінальну відповідальність за відмову від давання показань та завідомо неправдиві показання, а також приведеною у відповідності до вимог процесуального закону до присяги відповідного змісту, в судовому засіданні зазначила, що в жовтні 2023 року у вечірню пору доби вона разом із своїми знайомими ОСОБА_31 та ОСОБА_32 , перебувала на території магазину «Акація», розташованого в селі Павлівка Вінницької області, де проводила своє вільне дозвілля. Під час відпочинку, бачила, як до магазину під`їхав мікроавтобус, синього кольору, з якого вийшли раніше не знайомі їй молоді хлопці, орієнтовно п`ять чоловік, які стали біля цього автомобіля. Двоє з цих хлопців, серед яких був, як пізніше стало відомо ОСОБА_16 , почали чіплятися до ОСОБА_18 та ОСОБА_17 , ображаючи їх нецензурною лайкою, на що їм було зроблене зауваження, після якого хлопці пішли до автомобіля. Вподальшому, стоячи біля туалету, вона почула, що відбувається бійка, однак коли вийшла на дорогу, то остання вже завершилася. Пізніше, їй стало відомо, що бились хлопці із міста Калинівки, серед яких був ОСОБА_16 . 
Допитаний в якості свідка – ОСОБА_33 , будучи попередженим судом про кримінальну відповідальність за відмову від давання показань та завідомо неправдиві показання, а також приведеним у відповідності до вимог процесуального закону до присяги відповідного змісту, в судовому засіданні зазначив, що в жовтні 2023 року у вечірню пору доби він разом із своїми однокласницями ОСОБА_34 та ОСОБА_32 , перебував на території магазину «Акація», розташованого в селі Павлівка Вінницької області, де проводив своє вільне дозвілля. Під час відпочинку, до них підійшли ОСОБА_18 та ОСОБА_17 , з якими вони почали спілкування. В цей момент, на території магазину, з`явились двоє незнайомих їм хлопця, серед яких як пізніше стало відомо був ОСОБА_16 , який проходячи повз них, в грубій формі сказав їм відійти, оскільки йому вони начебто перегороджували прохід. ОСОБА_17 зробила ОСОБА_16 зауваження та запитала, чому він в грубій формі з ними розмовляє. На дане зауваження, ОСОБА_16 почав негативно реагувати, ображаючи грубою нецензурною лайкою, після чого пішов в напрямку туалету. Він зайшов до бесідки, перебуваючи в якій, вподальшому почув, що відбувається конфлікт. Вийшовши на вулицю, побачив, як ОСОБА_16 наніс ОСОБА_19 удар в область голови (обличчя). 
Допитаний в якості свідка – ОСОБА_35 , будучи попередженим судом про кримінальну відповідальність за відмову від давання показань та завідомо неправдиві показання, а також приведеним у відповідності до вимог процесуального закону до присяги відповідного змісту, в судовому засіданні зазначив, що в жовтні 2023 року у вечірню пору доби, він разом зі своїм другом ОСОБА_36 зайшли до бесідки, розташованої на території магазину «Акація», що в селі Павлівка, де своє дозвілля проводили його брат ОСОБА_19 та їх спільні знайомі ОСОБА_27 , ОСОБА_20 , ОСОБА_18 , ОСОБА_17 , ОСОБА_28 , в якій деякий час перебував. Після того, як він з ОСОБА_36 , вийшов до магазину, помітив невідомих йому хлопців, які агресивно себе поводили та чіплялися до відвідувачів цього магазину. Вподальшому, коли вони вирішили завершити відпочинок, та направились до виходу з території магазину, помітили мікроавтобус, синього кольору, який стояв на узбіччі дороги, та який почав сигналити, на що ОСОБА_20 зробив зауваження. На дане зауваження, відреагував пасажир переднього пасажирського сидіння ( ОСОБА_16 ), який сказав підійти до нього. Першим до автомобіля підійшов ОСОБА_19 , після чого, ОСОБА_16 відчинив двері, вийшов із його салону, та не говорячи нічого, наніс один удар кулаком правої руки в область голови (обличчя) ОСОБА_19 . В цей самий момент він почав обходити автомобіль з правої сторони, та наблизившись, побачив, як ОСОБА_16 та ОСОБА_19 перебувають на землі, та боряться між собою. Коли з мікроавтобусу вийшов ОСОБА_24 , та почав наближатись до ОСОБА_19 , ОСОБА_20 перепинив його. В цей час, ОСОБА_28 втрутився в конфлікт між ОСОБА_16 та ОСОБА_19 . По завершенні бійки, ОСОБА_16 та ОСОБА_24 сіли в мікроавтобус, та на ньому поїхали в невідомому напрямку.
Допитана в якості свідка – ОСОБА_18 , будучи попередженою судом про кримінальну відповідальність за відмову від давання показань та завідомо неправдиві показання, а також приведеною у відповідності до вимог процесуального закону до присяги відповідного змісту, в судовому засіданні зазначила, що в жовтні 2023 року вона разом із знайомими ОСОБА_20 , ОСОБА_17 , ОСОБА_28 , ОСОБА_19 прийшла до магазину «Акація», де в бесідці пили каву. Коли вона разом з ОСОБА_17 вийшли з бесідки до магазину, то зустріли спільних знайомих ОСОБА_37 , ОСОБА_32 , ОСОБА_38 , з якими розпочали спілкування. В цей момент, на територію магазину зайшли двоє невідомих їм хлопців (зокрема ОСОБА_16 ), які почали поводити себе досить агресивно, штовхатися, на що їм було зроблене зауваження. На дане зауваження, ОСОБА_16 почав виражатись нецензурною лайкою, після чого разом із іншим хлопцем, направився в сторону туалету. А вона із ОСОБА_17 повернулася до бесідки, і про це розповіла хлопцям, які сказали, не звертайте на це увагу. Вподальшому, близько 22год.30хв., коли вони вирішили розходитися по домам, при виході з території магазину, помітили мікроавтобус, із салону якого ОСОБА_16 почав висловлюватись нецензурною лайкою, закликавши підійти до нього. Першим до мікроавтобусу підійшов ОСОБА_19 , із нього вийшов ОСОБА_16 , який одразу ж наніс один кулаком в ділянку обличчя ОСОБА_19 , та вони перемістилися за мікроавтобус, а тому подальші дії вона не бачила. 
Допитана в якості свідка – ОСОБА_17 , будучи попередженою судом про кримінальну відповідальність за відмову від давання показань та завідомо неправдиві показання, а також приведеною у відповідності до вимог процесуального закону до присяги відповідного змісту, в судовому засіданні зазначила, що в жовтні 2023 року вона разом із своїми знайомими ОСОБА_18 , ОСОБА_20 , ОСОБА_28 , ОСОБА_19 , перебувала на території магазину «Акація», що в селі Павлівка Вінницької області, в бесідці, де проводили своє вільне дозвілля. Під час відпочинку, вона з ОСОБА_18 вийшли з бесідки в магазин, де зустріли ОСОБА_37 , ОСОБА_32 , ОСОБА_38 , з якими розпочали спілкування. В цей момент, зайшли двоє невідомих їм хлопця, серед яких був ОСОБА_16 , які почали штовхатися, на що їм було зроблене зауваження. У відповідь, ОСОБА_16 почав їх нецензурно ображати. Коли вони повернулись до бесідки, то про вказану ситуація, розповіли хлопцям, які сказали на це не звертати увагу. Вподальшому, коли вони вирішили вже йти додому, при виході з території магазину, помітили припаркований мікроавтобус, з якого хтось сигналив, та ОСОБА_16 вигукнув «Підійдіть сюди?». Перший до автомобіля підійшов ОСОБА_19 , до якого із салону вийшов ОСОБА_16 , який наніс йому удар кулаком в обличчя, після чого вони перемістились за мікроавтобус, і подальші дії вона не бачила. 
Допитаний в якості свідка – ОСОБА_39 , будучи попередженим судом про кримінальну відповідальність за відмову від давання показань та завідомо неправдиві показання, а також приведеним у відповідності до вимог процесуального закону до присяги відповідного змісту, в судовому засіданні зазначив, що в жовтні 2023 року він на своєму автомобілі під`їхав до магазину «Акація», розташованого в селі Павлівка Вінницької області, біля якого стояв та розмовляв зі своїми знайомими. Біля магазину стояв мікроавтобус, синього кольору, з якого вийшов його давній знайомий ОСОБА_23 , з яким він розпочав спілкування. Вподальшому, з мікроавтобуса почали сигналити та гукати ОСОБА_23 . В цей момент, з території магазину вийшла компанія, в якій перебували як дівчата, так і хлопці. Дівчата залишились біля виходу з магазину, а хлопці направились до мікроавтобусу, після чого, як він зрозумів почалась бійка. Що саме відбувалось безпосередньо біля мікроавтобусу, йому не відомо, оскільки він зі свого місця нічого не бачив.
Допитаний в якості свідка – ОСОБА_27 , будучи попередженим судом про кримінальну відповідальність за відмову від давання показань та завідомо неправдиві показання, а також приведеним у відповідності до вимог процесуального закону до присяги відповідного змісту, в судовому засіданні зазначив, що в жовтні 2023 року він разом зі своїми друзями ОСОБА_20 , ОСОБА_18 , ОСОБА_17 , ОСОБА_28 перебували в бесідці, розташованій на території магазину «Акація», що в селі Павлівка Вінницької області, в якій грали у карти. Коли вирішили всі розходитися, то він, як останній з присутніх, вийшов з бесідки, та її зачинив. Вийшовши з території магазину, побавив, як рознімають ОСОБА_16 та ОСОБА_19 , при цьому самої бійки він не бачив. По дорозі додому, ОСОБА_19 повідомив про обставини конфлікту.
Допитаний в якості свідка – ОСОБА_24 , будучи попередженим судом про кримінальну відповідальність за відмову від давання показань та завідомо неправдиві показання, а також приведеним у відповідності до вимог процесуального закону до присяги відповідного змісту, в судовому засіданні зазначив, що 20.10.2023 року у вечірню пору доби разом зі своїми друзями: ОСОБА_16 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_25 приїхали на автомобілі марки (моделі) «Opel Vivaro», в село Павлівка Вінницької області, до магазина «Акація», де мали намір пограти в теніс. У зв`язку із тим, що до тенісного столу, була черга, вони вирішили покататися по селу. Орієнтовно, через 10 хвилин, вони повернулись до магазину, першими з автомобіля вийшли ОСОБА_16 та ОСОБА_21 , а за ними ОСОБА_23 , який побачив свого знайомого та вирішив з ним поспілкуватися, а всі інші залишились в салоні автомобіля. Коли ОСОБА_16 та ОСОБА_21 повернулися, ОСОБА_23 продовжував своє спілкування, а оскільки вони вже поспішали, то йому почали сигналити. На даний сигнал, відреагували невідомі їм хлопці, які запитали, чого їм сигналять, на що ОСОБА_16 вигукнув «В чому проблєма?». Після цього, в їх сторону почали наближатись декілька (3-4) невідомих їм осіб, один з яких перебував у військовій формі. З автомобіля першим вийшов він, а за ним вийшов і ОСОБА_16 , до якого підійшов незнайомий хлопець у військовій формі, та наніс удар кулаком в обличчя ОСОБА_16 , який почав прикриватися та відходити назад, вони зайшли за мікроавтобус. Він пішов за ними, щоб розборонити їх, однак ОСОБА_20 наніс йому декілька ударів кулаком в обличчя, від чого він впав та втратив свідомість.
Допитаний в якості свідка – ОСОБА_23 , будучи попередженим судом про кримінальну відповідальність за відмову від давання показань та завідомо неправдиві показання, а також приведеним у відповідності до вимог процесуального закону до присяги відповідного змісту, в судовому засіданні зазначив, що в жовтні 2023 року у вечірню пору доби він разом зі своїми друзями: ОСОБА_16 , ОСОБА_24 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_25 приїхали на автомобілі марки (моделі) «Opel Vivaro», в село Павлівка Вінницької області, до магазина «Акація». Оскільки тенісний стіл був зайнятий, вони вирішили покататися по селу. Повернувшись приблизно через 10 хвилин до магазину, він помітив біля нього свого знайомого ОСОБА_40 , з яким вирішив поспілкуватися, а тому залишив салон автомобіля. Вподальшому, через деякий час, із території магазину вийшла компанія хлопців (4), один з яких запитав, чи він з мікроавтобусу та чи може позвати хлопця в білій кофті ( ОСОБА_16 ), оскільки він до когось кричав. У відповідь на це, він зазначив, що вони вже їдуть. В цей момент, із мікроавтобусу почали сигналити, у відповідь, один з незнайомих йому хлопців, вигукнув, чому сигналять. ОСОБА_16 , який сидів на передньому пасажирському сидінні, через відчинене вікно, щось вигукнув, після чого зазначені незнайомі хлопці, попрямували до мікроавтобуса, з якого вийшли ОСОБА_16 та ОСОБА_24 , та через деякий час, він почув звуки бійки, а тому вирішив повернутися до автомобіля. Коли повернувся, то бійка вже була завершена. 
Допитаний в якості свідка – ОСОБА_22 , будучи попередженим судом про кримінальну відповідальність за відмову від давання показань та завідомо неправдиві показання, а також приведеним у відповідності до вимог процесуального закону до присяги відповідного змісту, в судовому засіданні зазначив, що в жовтні 2023 року у вечірню пору доби він разом зі своїми друзями: ОСОБА_16 , ОСОБА_24 , ОСОБА_21 , ОСОБА_23 , ОСОБА_25 приїхали на автомобілі марки (моделі) «Opel Vivaro», в село Павлівка Вінницької області, до магазина «Акація». Оскільки біля тенісного столу була черга, вирішили покататися по селу. Повернувшись до магазину, спочатку вийшов ОСОБА_16 до туалета, а за ним вийшов ОСОБА_23 , щоб поспілкуватися зі своїм знайомим. Після того, як ОСОБА_16 повернувся до автомобіля, і вони вирішили вже їхати, то він посигналив ОСОБА_23 з метою, щоб той повертався. В цей момент, з території магазину вийшли незнайомі їм хлопці (2-3), які почали кричати «Чого ви сигналити?» та направлятися в їх сторону. З пасажирських дверей, вийшов ОСОБА_16 та ОСОБА_24 , що відбувалося надалі він не бачив. 
Допитаний в якості свідка – ОСОБА_21 в судовому засіданні зазначив, що в жовтні 2023 року у вечірню пору доби він разом зі своїми друзями: ОСОБА_16 , ОСОБА_24 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_25 приїхали на автомобілі марки (моделі) «Opel Vivaro», в село Павлівка Вінницької області, до магазина «Акація». Вони вийшли, зайшли на територію магазину, ні з ким із відвідувачем не сварилися. Однак, оскільки тенісний стіл був зайнятий, вирішили покататися по селу. Повернувшись до магазину, через деякий час, він разом із ОСОБА_16 вийшов до туалету, прийшовши з якого, почали чекати ОСОБА_23 , який розмовляв на вулиці зі своїм знайомим, з яким зустрівся. ОСОБА_22 зателефонував ОСОБА_23 , однак той не відповідав, а тому йому декілька разів посигналили. В цей момент, хтось із незнайомих їм хлопців вигукнув, чому вони сигналять. ОСОБА_16 щось вигукнув через відкрите вікно, після чого до автомобіля попрямувало двоє незнайомих їм хлопців. Після цього, ОСОБА_16 та ОСОБА_24 вийшли з автомобіля, та моментально почалась бійка. Коли він вийшов з автомобіля, ОСОБА_16 вже лежав на землі без свідомості. Допомігши ОСОБА_16 прийти до свідомості, вони сіли до автомобіля, та направились до міста Калинівка.
Допитаний в якості свідка – ОСОБА_25 , будучи попередженим судом про кримінальну відповідальність за відмову від давання показань та завідомо неправдиві показання, а також приведеним у відповідності до вимог процесуального закону до присяги відповідного змісту, в судовому засіданні зазначив, що в жовтні 2023 року у вечірню пору доби він разом зі своїми друзями: ОСОБА_16 , ОСОБА_24 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_21 приїхали на автомобілі марки (моделі) «Opel Vivaro», в село Павлівка Вінницької області, до магазина «Акація». З автомобіля вийшли всі, окрім нього. Коли через декілька хвилин хлопці повернулись, вони вирішили покататись по селу. Через декілька хвилин, вони знову повернулись до магазину, біля якого вподальшому очікували на ОСОБА_23 , який зустрів свого знайомого та з ним спілкувався. ОСОБА_22 посигналив ОСОБА_23 , щоб той закінчував розмову та повертався до автомобіля. ОСОБА_16 почав також того звати. На вказані дії відреагували незнайомі їм хлопці, які почали вимагати, щоб вони виходили з автомобіля, та направились до нього. ОСОБА_16 вийшов із автомобіля, та на нього накинувся хлопець у військовій формі, який почав наносити йому удари, після чого вони переміститися за мікроавтобус. 
Допитаний в якості експерта – ОСОБА_41 , будучи попередженим судом про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку, а також приведеним у відповідності до вимог процесуального закону до присяги відповідного змісту, в судовому засіданні зазначив, що на підставі направлення старшого слідчого СВ відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_42 , він повів судово-медичний огляд ОСОБА_19 , у якого виявив тілесні ушкодження – гіперемію зовнішнього кута лівого ока, синець (1) грудної стінки, які могли виникнути 20.10.2023 року, та належать до легких тілесних ушкоджень, що зафіксовано ним в акті судово-медичного дослідження (обстеження) від 23.10.2023 року № 164. Безпосередня присутній ОСОБА_19 на судово-медичному обстеженні в приміщенні Калинівського відділення СМЕ, підтверджується журналом реєстрації обліку осіб, направлених на обстеження. Для проведення судово-медичного дослідження (обстеження), на момент проведення обстеження ОСОБА_19 , наявність зареєстрованого кримінального провадження, не вимагалося. Вподальшому, під час проведення судово-медичних експертиз відносно ОСОБА_19 , останній до Калинівського відділення СМЕ не викликався, оскільки був оглянутий та усі наявні у нього тілесні ушкодження були зафіксовані в Акті судово-медичного дослідження (обстеження) від 23.10.2023 року № 164, дані якого, були достатніми, і використовувались експертом. Щодо наявності такого тілесного ушкодження, як синець (1) грудної стінки, то воно могло виникнути, зокрема при боротьбі між ОСОБА_16 та ОСОБА_19 , що не суперечить обставинам, вказаним потерпілим ОСОБА_19 та свідком ОСОБА_43 , під час допита та в ході проведення слідчого експерименту за їх участі, що зафіксовано у висновку експерта від 13.03.2024 року № 56. 
При викладені показів зазначених осіб суд враховує, що положеннями чинного КПК України не передбачено обов`язку суду дослівно викладати показання (потерпілого, свідків, експертів, спеціалістів) таке джерело доказів відображається судом у тому обсязі, який необхідний для встановлення істини у кримінальному провадженні, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 14 грудня 2022 року у справі № 754/10882/17 (провадження № 51-1223км22).
З урахуванням цього, покази вищезазначених осіб відображені без зайвої деталізації, а саме містять сутнісну (змістовну) їх складову. 
Від допиту свідка обвинувачення ОСОБА_28 , прокурор ОСОБА_44 відмовився з огляду на те, що місцезнаходження вказаного свідка не встановлено, а тому забезпечити його присутність під час розгляду кримінального провадження сторона обвинувачення об`єктивно позбавлена можливості. Обвинувачений ОСОБА_16 , його законний представник – мати ОСОБА_45 , а також захисник – адвокат ОСОБА_46 , не заперечували проти зазначеної позиції прокурора, а тому 04.12.2025 року на підставі ухвали Калинівського районного суду Вінницької області, постановленій у протокольній формі та зафіксованій у відповідному журналі судового засідання, дана відмова прокурора прийнята судом та визнано недоцільним допит свідка обвинувачення ОСОБА_28 під час розгляду даного кримінального провадження. 
Відсутність свідка ОСОБА_28 не впливає на можливість встановлення судом обставин, що підлягають доказуванню під час цього кримінального провадження, оскільки судом були допитані інші очевидці подій, які мали місце 20.10.2023 року, які суд має можливість дослідити, та надати їм правову оцінку.
Крім показань вищезазначених осіб, які були допитані в судовому засіданні під час розгляду даного кримінального провадження, вина ОСОБА_16 також підтверджується наступними доказами:
протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію, складеним 23.10.2023 року старшим слідчим слідчого відділу відділення поліції № 1 Хмільницького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області капітаном поліції ОСОБА_47 , згідно якого, від громадянина ОСОБА_19 , який у відповідності до положень ст.383 КК України був в письмовій формі попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину, прийнята його усна заява про вчинення ОСОБА_16 кримінального правопорушення, яке мало місце 20.10.2023 року поблизу магазину «Акація», розташованого на вулиці Миру в селі Павлівка Хмільницького району Вінницької області, внаслідок якого йому було завдано тілесних ушкоджень, яка була зареєстрована 23.10.2023 року в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» (журналі єдиного обліку) за реєстраційним номером 4984;
письмовою заявою (повідомленням) про вчинене кримінальне правопорушення від 24.10.2023 року, зареєстрованою 24.10.2023 року в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» (журналі єдиного обліку) за реєстраційним номером 5011, згідно якої, ОСОБА_19 , будучи попередженим у відповідності до положень ст.383 КК України про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину, просить притягнути до відповідальності ОСОБА_16 за дії, які мали місце 20.10.2023 року поблизу магазину «Акація», розташованого на вулиці Миру в селі Павлівка Хмільницького району Вінницької області, внаслідок яких йому було завдано тілесних ушкоджень;
витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12023025220000088 від 24.10.2023 року, згідно якого, на підставі заяви ОСОБА_19 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12023025220000088 були 24.10.2023 року внесені відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України;
актом судово-медичного дослідження (обстеження) № 164, складеним 23.10.2023 року лікарем, судово-медичним експертом Калинівського відділення Вінницького обласного бюро судово-медичної експертизи ОСОБА_48 , згідно якого, відповідно до направлення старшого слідчого слідчого відділу відділення поліції № 1 Хмільницького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_42 від 23.10.2023 року № 8321/218-2023, в приміщенні Калинівського відділення Вінницького обласного бюро судово-медичної експертизи, 23.10.2023 року був обстежений ОСОБА_19 . При судово-медичному огляді ОСОБА_19 мали місце тілесні ушкодження – гіперемія зовнішнього кута лівого ока, синець (1) грудної стінки. Вищевказані тілесні ушкодження у ОСОБА_19 виникли від травматичної дії (удару, співударяння) тупого твердого предмета (предметів), по давності утворення можуть відповідати терміну, вказаному в направленні та обстежуваним – 20.10.2023 року, належать до легких тілесних ушкоджень (згідно п.2.3.5 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 року № 6);
протоколом огляду документа, складеним 28.10.2023 року начальником сектору дізнання відділення поліції № 1 Хмільницького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області майором поліції ОСОБА_49 , та відеозаписом з камер відеоспостереження, який є невід`ємним додатком до цього протоколу, згідно яких, дізнавачем у відповідності до положень ст.ст.40-1, 104, 105, 106, 107, 223, 237 КПК України, оглянутий відеозапис з камер відеоспостереження магазину «Акація» за 20.10.2023 року, який був наданий 27.10.2023 року його власником ФОП ОСОБА_50 , під час дослідження якого встановлено, що 20.10.2023 року о 22год.29хв. до магазину «Акація» під`їхав мікроавтобус, та з`явились дві особи чоловічої статі, за зовнішністю схожі на ОСОБА_16 та ОСОБА_21 , які зайшли на територію магазину, а мікроавтобус, розвернувшись, припаркувався на узбіччі дороги. О 22год.32хв. зазначені особи залишили територію магазину, та повернулись до мікроавтобусу. Починаючи з 22год.33хв. на відеозаписі зафіксовано, як з приміщення магазину, на поріг, вийшла особа жіночої статі, ззовні схожа на ОСОБА_51 , яка дивиться в сторону мікроавтобусу. В цей момент, біля цього порогу, проходить три особи чоловічої статі, які направляється до виходу з території магазину, серед яких помітно особу, за зовнішністю схожу на ОСОБА_19 . О 22год.34хв. з території магазину починають масово виходити його відвідувачі, серед яких особи, як чоловічої, так і жіночої статі, які вдивляються в сторону виходу, та скупчуються біля нього. Особа, яка ззовні схожа на ОСОБА_51 , щось побачила на дорозі, і швидко до неї направляється. О 22год.35хв., всі присутні біля виходу з території магазину, переміщаються на дорогу, до мікроавтобусу, за ними слідують і інші відвідувачі магазину. Таким чином, з наведених дій відвідувачів магазину, які масово залишають його територію та поспіхом направляються до мікроавтобусу, вбачається, що щось відбуваються біля нього. О 22год.36хв. відвідувачі магазину, повертаються на його територію, а мікроавтобус зникає з поля зору відеокамери;
висновком експерта № 167, складеним 08.11.2023 року лікарем, судово-медичним експертом Калинівського відділення Вінницького обласного бюро судово-медичної експертизи ОСОБА_48 , згідно якого, відповідно до постанови начальника сектору дізнання відділення поліції № 1 Хмільницького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області майора поліції ОСОБА_52 від 24.10.2023 року, в приміщенні Калинівського відділення Вінницького обласного бюро судово-медичної експертизи, на підставі даних Акту судово-медичного обстеження ОСОБА_19 від 23.10.2023 року № 164, встановлено, при судово-медичному огляді ОСОБА_19 мали місце тілесні ушкодження – гіперемія зовнішнього кута лівого ока, синець (1) грудної стінки. Вищевказані тілесні ушкодження у ОСОБА_19 виникли від травматичної дії (удару, співударяння) тупого (-их) твердого (-их) предмета (предметів), по давності утворення можуть відповідати терміну, вказаному в направленні та обстежуваним – 20.10.2023 року, належать до легких тілесних ушкоджень (згідно п.2.3.5 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 року № 6);
постановою про зміну кваліфікації, винесеною 27.11.2024 року начальником сектору дізнання відділення поліції № 1 Хмільницького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області майора поліції ОСОБА_49 , згідно якої, змінено кваліфікація по кримінальному провадженні № 12023025220000088 від 24.10.2023 року, з ч.1 ст.125 КК України, на ч.1 ст.296 КК України;
протоколом проведення слідчого експерименту, складеним 01.03.2024 року старшим дізнавачем відділення поліції № 1 Хмільницького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області підполковником поліції ОСОБА_53 , та фототаблицею, яка є невід`ємний додатком до нього, згідно яких, потерпілий ОСОБА_19 , будучи попередженим про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань за ст.384 КК України, у присутності понятих ОСОБА_54 , ОСОБА_55 , яким були роз`яснені процесуальні права та обов`язки, перебуваючи безпосередньо на місці вчинення кримінального правопорушення: біля магазину «Акація», розташованого за адресою: Вінницька область, Хмільницький район, село Павлівка, вулиця Миру, будинок № 156, відтворив обстановку подій, яка мала місце 20.10.2023 року, а саме розповів, що 20.10.2023 року близько 22год.30хв. він разом із своїми знайомими виходив з магазину «Акація», де вони перед цим проводили своє вільне дозвілля. При виході з території магазину, він помітив мікроавтобус, синього кольору, який був припаркований біля нього. Направляючись в ліву сторону від воріт магазину, він почув, як один із хлопців з зазначеного мікроавтобусу, почав вигукувати образливі слова в сторону ОСОБА_56 та ОСОБА_18 , а водій цього транспортного засобу, почав сигналити. Його товариш ОСОБА_20 зробив усне зауваження, запитавши, навіщо вони сигналять та чіпляються до дівчат. В цей час, ОСОБА_16 , який сидів спереду на пасажирському сидінні мікроавтобуса, сказав «Хто хоче з ним поговорити, нехай підійде до мікроавтобуса». Коли він підійшов до мікроавтобуса, ОСОБА_16 , несподівано для нього, відчинив двері автомобіля, вийшов з нього, та без будь-якої розмови та причини, наніс кулаком правої руки один удар в ліву сторону його голови. Під час слідчого експерименту, потерпілий ОСОБА_19 , за допомогою статиста, відтворив своє та ОСОБА_16 положення, а також механізм нанесення ОСОБА_16 йому удару в голову. Після цього, потерпілий ОСОБА_19 повідомив, що після нанесення удару, ОСОБА_16 почав відходити назад, перебуваючи у бійцівській стійці. Він наблизившись до ОСОБА_16 , та наніс йому один удар кулаком лівої руки, однак куди саме влучив, не знає, оскільки в нього почала крутитись голова. Надалі, він з ОСОБА_16 повалились на землю, та боролись один з одним. Через декілька хвилин, в конфлікт втрутився його товариш ОСОБА_57 , який розборонив їх. В цей же час, він помітив, як продавець магазину, розборонила ОСОБА_20 та ОСОБА_58 . На цьому конфлікт був завершений;
протоколом проведення слідчого експерименту, складеним 01.03.2024 року старшим дізнавачем відділення поліції № 1 Хмільницького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області підполковником поліції ОСОБА_53 , та фототаблицею, яка є невід`ємний додатком до нього, згідно яких, свідок ОСОБА_59 , будучи попередженою про кримінальну відповідальність за відмову від дачі показань за ст.385 КК України, та за дачу завідомо неправдивих показань за ст.384 КК України, у присутності понятих ОСОБА_54 , ОСОБА_55 , яким були роз`яснені процесуальні права та обов`язки, перебуваючи безпосередньо на місці вчинення кримінального правопорушення: біля магазину «Акація», розташованого за адресою: Вінницька область, Хмільницький район, село Павлівка, вулиця Миру, будинок № 156, відтворила обстановку подій, яка мала місце 20.10.2023 року, а саме розповіла, що 20.10.2023 року у період часу з 07год.00хв. по 23год.00хв. працювала продавцем в магазині «Акація». Так, близько 22год.30хв. вона вийшла з приміщення магазину, та в цей момент, до неї підійшов місцевий хлопець ОСОБА_57 , з яким вона розпочала розмову. У цей час, навпроти входу на територію магазину стояв мікроавтобус, у якого працював двигун та було ввімкнуте освітлення. Вона почула, як один з хлопців, як пізніше вона дізналася, ОСОБА_60 почав образливо висловлюватися до дівчат ОСОБА_56 та ОСОБА_18 , а із мікроавтобусу почали сигналити. Хтось із присутніх у той час хлопців зробив ОСОБА_61 зауваження, на що останній негативно відреагував. Вона побачила, як до ОСОБА_62 підійшов ОСОБА_63 , якого ОСОБА_60 одразу ж вдарив кулаком правої руки в голову. Під час слідчого експерименту, свідок ОСОБА_59 показала місце, з якого вона бачила конфлікт, а також за допомогою статиста, показала механізм нанесення ОСОБА_64 удару ОСОБА_65 . Після цього, свідок ОСОБА_59 повідомила учасників слідчої дії, що вона бачила, як з мікроавтобусу вийшов хлопець, як пізніше вона дізналась ОСОБА_66 , який почав бійку з ОСОБА_67 . Побачивши це, вона підбігла до них та розборонила їх. Хто з цих хлопців першим почав бійку, вона не бачила; 
висновком експерта № 56, складеним 13.03.2024 року лікарем, судово-медичним експертом Калинівського відділення Вінницького обласного бюро судово-медичної експертизи ОСОБА_48 , згідно якого, відповідно до постанови старшого дізнавача сектору дізнання відділення поліції № 1 Хмільницького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області підполковника поліції ОСОБА_68 від 04.03.2024 року, в приміщенні Калинівського відділення Вінницького обласного бюро судово-медичної експертизи, на підставі судово-медичного вивчення матеріалів кримінального провадження № 12023025220000088, які включають Акт судово-медичного дослідження ОСОБА_19 від 23.10.2023 року № 164, а також Висновок експерта від 08.11.2023 року № 167, встановлено, при судово-медичному огляді ОСОБА_19 мали місце тілесні ушкодження – гіперемія зовнішнього кута лівого ока, синець (1) грудної стінки. Вищевказані тілесні ушкодження у ОСОБА_19 виникли від травматичної дії (удару, співударяння) тупого (-их) твердого (-их) предмета (предметів), по давності утворення можуть відповідати терміну, вказаному в направленні та обстежуваним – 20.10.2023 року, належать до легких тілесних ушкоджень (згідно п.2.3.5 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 року № 6). Характер та локалізація тілесних ушкоджень у ОСОБА_19 за механізмом утворення не суперечать обставинам, вказаним у протоколі допиту потерпілого ОСОБА_19 від 25.10.2023 року «20.10.2023 року близько 22год.30хв. … ОСОБА_16 …наніс один удар кулаком правої руки в ліву сторону моєї голови (скроні) …я наніс йому один удар кулаком лівої руки в напрямку ОСОБА_16 , однак куди я точно попав не можу сказати, бо в мене закрутилась голова …я його повалив на землю та ми почали боротися між собою … ОСОБА_69 підійшов до Білоконя, який лежав на землі та кулаками декілька раз вдарив його, куди саме я не помітив…», та в протоколі допиту свідка ОСОБА_70 від 31.10.2023 року «… ОСОБА_71 одразу вдарив ОСОБА_72 , як тільки той підійшов …коли між ними виникла бійка, то з буса вибіг ще один хлопець, який в подальшому бився з ОСОБА_67 …», а також в протоколі проведення слідчого експерименту від 01.03.2023 року з потерпілим ОСОБА_19 «… ОСОБА_16 несподівано для нього, без будь-якої розмови та причини, наніс кулаком правої руки один удар в ліву сторону голови …Новохацький наблизився до ОСОБА_16 , та наніс йому один удар кулаком лівої руки, однак куди саме влучив не знає, оскільки в нього почалась крутитись голова. Далі він з ОСОБА_16 повалились на землю та боролись один на один…», та в протоколі проведення слідчого експерименту від 01.03.2023 року зі свідком ОСОБА_43 «… ОСОБА_16 одразу вдарив ОСОБА_73 кулаком правої руки в обличчя …з мікроавтобуса вийшов один хлопець ( ОСОБА_66 ) який почав бійку з ОСОБА_67 …»;
висновком експерта № 178, складеним 23.10.2024 року лікарем, судово-медичним експертом Калинівського відділення Вінницького обласного бюро судово-медичної експертизи ОСОБА_48 , згідно якого, відповідно до постанови начальника сектору дізнання відділення поліції № 1 Хмільницького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області майора поліції ОСОБА_52 від 23.09.2024 року та матеріалів кримінального провадження № 12023025220000088, в приміщенні Калинівського відділення Державної спеціалізованої установи «Вінницьке обласне бюро судово-медичної експертизи», на підставі судово-медичного вивчення матеріалів кримінального провадження № 12023025220000088, які включають Акт судово-медичного дослідження ОСОБА_19 від 23.10.2023 року № 164, а також Висновок експерта від 08.11.2023 року № 167, та Висновку експерта від 13.03.2024 року № 56, встановлено, що морфологічні особливості тілесних ушкоджень у ОСОБА_19 , зокрема (детальна локалізація, форма, розміри, морфологічні властивості) вказують на давність їх утворення в межах 3-5 діб до обстеження (23.10.2023 року).
Верховного Суду України в своїй постанові «Про виконання судами законодавства і постанов Пленуму Верхового суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» від 29 червня 1990 року № 5 (пункт 16) зазначив, що суду належить дати аналіз усіх зібраних у справі доказів, тобто всіх фактичних даних, які містяться в показаннях свідків, потерпілих, підсудних, у висновку експерта та інших джерелах доказів, які стверджують чи спростовують обвинувачення.
Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів (стаття 84 КПК України).
Згідно з положеннями частини 1 статті 94 КПК України, суд повинен оцінювати докази на основі всебічного, повного і неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів (стаття 85 КПК України).
Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення (стаття 86 КПК України).
Недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини (частина 1 статті 87 КПК України).
Визнаватися допустимими і використовуватися як доказ в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.
Кримінальний процесуальний закон не дає вичерпного переліку підстав, за наявності яких докази мають визнаватися недопустимими, натомість надає право суду вирішувати питання їх допустимості чи недопустимості у порядку, передбаченому статтею 89 КПК України.
Частиною першою статті 87 КПК України передбачено, що ключовою умовою для визнання доказів недопустимими є їх отримання внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Щодо існування підстав для визнання доказів недопустимими, судам необхідно у кожному конкретному кримінальному провадженні з`ясувати, до яких наслідків порушення вимог кримінального процесуального закону призвели і чи є ці наслідки незворотними (тобто такими, що не можуть бути усунені під час судового розгляду).
Щодо показів (пояснень) потерпілої особи та свідків
В рамках кримінального провадження, судом безпосередньо досліджені покази (пояснення) потерпілої особи: ОСОБА_19 , та свідків обвинувачення: ОСОБА_74 , ОСОБА_20 , ОСОБА_75 , ОСОБА_18 , ОСОБА_17 , ОСОБА_76 та ОСОБА_38 , які чітко вказали на ОСОБА_16 , як на особу, яка 20.10.2023 року перебуваючи в громадському місці, вчинила хуліганство, тобто грубо порушила громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю. 
Ці покази є процесуальними джерелами доказів, у розумінні статті 84 КПК України.
Даних передбачених частиною 2 статті 96 КПК України, обвинуваченим ОСОБА_16 , його законними представниками ОСОБА_77 , ОСОБА_45 , та захисником – адвокатом ОСОБА_46 , для доведення недостовірності показань (пояснень) потерпілої особи: ОСОБА_19 , та свідків обвинувачення: ОСОБА_74 , ОСОБА_20 , ОСОБА_75 , ОСОБА_18 , ОСОБА_17 , ОСОБА_76 та ОСОБА_38 , як-то показання, документи, які підтверджують їх репутацію, зокрема, щодо засудження їх за завідомо неправдиві показання, обман, шахрайство або інші діяння, що підтверджують нечесність останніх, надано не було.
Зокрема, потерпіла особа: ОСОБА_19 , та свідки обвинувачення: ОСОБА_78 , ОСОБА_20 , ОСОБА_35 , ОСОБА_18 , ОСОБА_17 , ОСОБА_30 та ОСОБА_33 , перед їх допитом в суді, були поінформовані про їх права та обов`язки, попереджені про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань, склали присягу, згідно якої зобов`язалися говорити суду правду і лише правду, з огляд на що, при відсутності обставин, передбачених статтею 87 КПК України, та даних, визначених частиною другою статті 96 цього Кодексу, на переконання суду, відсутні правові підстави для визнання їх показів неналежними та недопустимими щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, які вони повідомили у суді так, як сприймали і розуміли їх.
Також, суд ураховує той факт, що відповідно до статті 95 КПК України, показання - це відомості, які надаються в усній або письмовій формі під час допиту підозрюваним, обвинуваченим, свідком, потерпілим, експертом щодо відомих їм обставин у кримінальному провадженні, що мають значення для цього кримінального провадження. Підозрюваний, обвинувачений, потерпілий мають право давати показання під час досудового розслідування та судового розгляду. Свідок зобов`язаний давати показання слідчому, прокурору, слідчому судді та суду, а експерт - слідчому судді та суду в установленому цим Кодексом порядку.
Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.
Особа дає показання лише щодо фактів, які вона сприймала особисто, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.
Висновок або думка особи, яка дає показання, можуть визнаватися судом доказом, лише якщо такий висновок або думка корисні для ясного розуміння показань (їх частини) і ґрунтуються на спеціальних знаннях в розумінні статті 101 цього Кодексу.
Даючи покази (пояснення) у судовому засіданні, потерпіла особа ОСОБА_19 , та свідки обвинувачення: ОСОБА_78 , ОСОБА_20 , ОСОБА_35 , ОСОБА_18 , ОСОБА_17 , ОСОБА_30 та ОСОБА_33 , повідомили суду виключно ті факти та обставини, очевидцями яких вони були безпосередньо. 
Покази (пояснення) потерпілої особи: ОСОБА_19 , та свідків обвинувачення: ОСОБА_74 , ОСОБА_20 , ОСОБА_75 , ОСОБА_18 , ОСОБА_17 , ОСОБА_76 та ОСОБА_38 , які були безпосередніми очевидцями вчинення ОСОБА_16 зазначеного кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України, узгоджуються між собою, та не суперечать іншим доказам, наведеним у цьому вироці. 
Тому у суду відсутні підстави визнавати такі свідчення недопустимими доказами, та винести відносно них окрему ухвалу, про постановлення якої просила сторона захисту.
Щодо протоколу огляду 
Відповідно до статті 237 КПК України, з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей, документів та комп`ютерних даних. Для участі в огляді може бути запрошений потерпілий, підозрюваний, захисник, законний представник та інші учасники кримінального провадження. З метою одержання допомоги з питань, що потребують спеціальних знань, слідчий, прокурор для участі в огляді може запросити спеціалістів. Особи, у присутності яких здійснюється огляд, при проведенні цієї слідчої (розшукової) дії мають право робити заяви, що підлягають занесенню до протоколу огляду. При проведенні огляду дозволяється вилучення лише речей і документів, які мають значення для кримінального провадження, та речей, вилучених з обігу. Усі вилучені речі і документи підлягають негайному огляду і опечатуванню із завіренням підписами осіб, які брали участь у проведенні огляду. У разі якщо огляд речей і документів на місці здійснити неможливо або їх огляд пов`язаний з ускладненнями, вони тимчасово опечатуються і зберігаються у такому вигляді доти, доки не буде здійснено їх остаточні огляд і опечатування. При огляді слідчий, прокурор або за їх дорученням залучений спеціаліст має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення оглянутого місця чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
Згідно частини першої статті 104 КПК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, хід і результати проведення процесуальної дії фіксуються у протоколі. 
Особою, яка проводила процесуальну дію, до протоколу долучаються додатки, якими можуть бути, зокрема, фототаблиці, схеми, зліпки, носії комп`ютерних даних та інші матеріали, які пояснюють зміст протоколу (стаття 105 КПК України).
Наявним у справі протоколом огляду документа, складеним 28.10.2023 року начальником сектору дізнання відділення поліції № 1 Хмільницького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області майором поліції ОСОБА_49 , та відеозаписом з камер відеоспостереження, який є невід`ємним додатком до цього протоколу, підтверджується, що даний огляд проведений з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, та він проведений з дотриманням вимог діючого законодавства.
Щодо протоколів проведення слідчих експериментів 
За приписами статті 240 КПК України, з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий, прокурор має право провести слідчий експеримент шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань. До участі в слідчому експерименті можуть бути залучені підозрюваний, потерпілий, свідок, захисник, представник. Про проведення слідчого експерименту слідчий, прокурор складає протокол згідно з вимогами цього Кодексу. Крім того, у протоколі докладно викладаються умови і результати слідчого експерименту.
Метою слідчого експерименту відповідно до частини 1 статті 240 КПК України, є перевірка й уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.
Нормативна модель слідчого експерименту передбачає безпосередню участь залучених осіб у проведенні дій, спрямованих на досягнення легітимної мети цієї слідчої дії, а саме у відтворенні дій, обстановки, обставин певної події, проведенні необхідних дослідів чи випробувань. Шляхами досягнення мети слідчого експерименту відповідно до частини 1 статті 240 КПК України, є проведення слідчим, прокурором відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань.
Отримання від залучених осіб відомостей під час проведення слідчого експерименту (з дотриманням встановленого законом порядку) є складовою належної правової процедури цієї процесуальної дії, що разом з іншими її сутнісними компонентами дозволяє досягнути її мети і вирішити поставлені завдання.
Стороною обвинувачення в рамках кримінального провадження надані суду:
протокол проведення слідчого експерименту за участі потерпілого ОСОБА_19 , складений 01.03.2024 року старшим дізнавачем відділення поліції № 1 Хмільницького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області підполковником поліції ОСОБА_53 , та фототаблиці, які є невід`ємними додатками до нього; 
протокол проведення слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_70 , складений 01.03.2024 року старшим дізнавачем відділення поліції № 1 Хмільницького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області підполковником поліції ОСОБА_53 , та фототаблиці, які є невід`ємними додатками до нього.
Суд, дослідивши протоколи слідчих експериментів за участі потерпілого ОСОБА_19 та свідка ОСОБА_70 від 01.03.2024 року, встановив, що органом досудового розслідування було дотримано вимоги частини 1 статті 240 КПК України. Дану слідчу дію було проведено для перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.
Матеріали провадження містять достатні підстави для висновку про те, що протоколи слідчих експериментів за участі потерпілого та свідка відповідають вимогам кримінального процесуального закону, зокрема статей 104, 105 КПК України, а саму слідчу дію проведено за правилами, передбаченими статтею 240 цього Кодексу.
Слід звернути увагу й на те, що у даному кримінальному провадженні результати слідчих експериментів із потерпілого ОСОБА_19 та свідка ОСОБА_70 , не є вирішальними для висновку про винуватість обвинуваченого ОСОБА_16 .
Зокрема, стороною обвинувачення надані незалежні від показань потерпілого ОСОБА_19 та свідка ОСОБА_70 докази того, що ОСОБА_16 перебуваючи 20.10.2023 року в громадському місці, вчинив хуліганство, тобто грубо порушив громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, які детально приведені та описані у вироці.
Так, у своїх висновках, які приведені у цьому вироці, суд зокрема спирається на покази свідків ОСОБА_20 , ОСОБА_75 , ОСОБА_18 , ОСОБА_17 , ОСОБА_76 , ОСОБА_38 , які описали обставини вчинення обвинуваченим ОСОБА_16 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України, безпосередніми очевидцями якого вони були. Ці показання мають вагоме значення для встановлення фактів та більшості обставин вчинення даного кримінального правопорушення. 
Щодо висновків експертів
Відповідно до частини 1 статті 242 КПК України, експертиза проводиться експертом за зверненням сторони кримінального провадження або за дорученням слідчого судді чи суду, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання.
Згідно частини 1 статті 101 КПК України, висновок експерта – це докладний опис проведених експертом досліджень та зроблені за їх результатами висновки, обґрунтовані відповіді на запитання, поставлені особою, яка залучила експерта, або слідчим суддею чи судом, що доручив проведення експертизи.
В матеріалах даного кримінального провадження наявні: 
висновок експерта № 167, складений 08.11.2023 року лікарем, судово-медичним експертом Калинівського відділення Вінницького обласного бюро судово-медичної експертизи ОСОБА_48 ; 
висновок експерта № 56, складений 13.03.2024 року лікарем, судово-медичним експертом Калинівського відділення Вінницького обласного бюро судово-медичної експертизи ОСОБА_48 ; 
висновок експерта № 178, складений 23.10.2024 року лікарем, судово-медичним експертом Калинівського відділення Вінницького обласного бюро судово-медичної експертизи ОСОБА_79 .
Матеріали кримінального провадження не містять жодних даних, які би свідчили про необґрунтованість проведених експертних досліджень, або таких, що викликали б сумніви в їх правильності. Висновки проведених експертиз є достатньо обґрунтованими, логічними та об`єктивними, надані в межах компетенції відповідного експерта, істотного порушення процесуальних норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертизи, встановлено не було.
Таким чином, висновки експерта у даній справі: № 167 від 08.11.2023 року; № 56 від 13.03.2024 року; № 178 від 23.10.2024 року, є беззаперечними та не викликають сумніву, отримані з дотриманням встановленого порядку, мають значення для даного кримінального провадження, що в цілому вказує на їх відповідність вимогам статей 101, 102 КПК України, та їх допустимість, як доказу.
Доводи (твердження) обвинуваченого ОСОБА_16 про його непричетність до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, суперечать встановленим судом обставинам та вищевказаним доказам.
Дані твердження обвинуваченого ОСОБА_16 спростовані наступними доказами, зокрема:
показами потерпілого ОСОБА_19 , який зокрема зазначив, що зі слів ОСОБА_18 та ОСОБА_17 , йому стало відомо, що 20.10.2023 року у вечірню пору доби до них на території магазину «Акація» чіплявся ОСОБА_16 , який висловлювався в їх адресу нецензурною лайкою, а пізніше в цей же день, ОСОБА_16 перебуваючи в громадському місці, провокуючи конфлікту ситуацію, через малозначний привід, розпочав конфлікт, в ході якого, безпричинно наніс йому один удар кулаком правої руки в область його голови (обличчя), чим заподіяв тілесні ушкодження; 
показами свідка ОСОБА_29 , яка зокрема зазначила, що в жовтні 2023 року будучи працівником магазину «Акація», та стоячи на його порозі, вона безпосередньо чула нецензурні висловлювання в сторону дівчат, на які було висловлене зауваження зі сторони місцевих хлопців, на яке негативно відреагував ОСОБА_16 , який наніс ОСОБА_19 один удар кулаком в область голови (обличчя), після чого розпочався конфлікт; 
показами свідка ОСОБА_20 , який зокрема зазначив, що зі слів ОСОБА_18 та ОСОБА_17 , йому стало відомо, що 20.10.2023 року у вечірню пору доби до них на території магазину «Акація» чіплявся ОСОБА_16 , який висловлювався в їх адресу нецензурною лайкою, а пізніше в цей же день, при виході з території магазину він із салону припаркованого автомобіля марки (моделі) «Opel Vivaro», почув нецензурні слова на адресу дівчат, та сигнали зазначеного автомобіля, на що зробив усне зауваження, на яке відреагував ОСОБА_16 , який вийшовши із автомобіля, безпричинно наніс ОСОБА_19 один удар рукою в область голови (обличчя), після чого розпочався конфлікт; 
показами свідка ОСОБА_76 , яка зокрема зазначила, що в жовтні 2023 року у вечірню пору доби перебуваючи на території магазину «Акація» стала очевидцем неправомірних дій ОСОБА_16 , який почав чіплятися до ОСОБА_18 та ОСОБА_17 , ображаючи їх нецензурною лайкою;
показами свідка ОСОБА_38 , який зокрема зазначив, що в жовтні 2023 року у вечірню пору доби перебуваючи на території магазину «Акація» став очевидцем того, як ОСОБА_16 , який проходячи повз ОСОБА_18 та ОСОБА_17 , в грубій формі сказав їм відійти, оскільки йому вони начебто перегороджували прохід, на що ОСОБА_17 зробила йому усне зауваження, на яке ОСОБА_16 почав негативно реагувати, ображаючи грубою нецензурною лайкою, а вподальшому вийшовши на вулицю, бачив, як ОСОБА_16 наніс ОСОБА_19 удар в область голови (обличчя);
показами свідка ОСОБА_75 , який зокрема зазначив, що в жовтні 2023 року у вечірню пору доби перебуваючи на території магазину «Акація» помітив невідомих йому хлопців, які агресивно себе поводили та чіплялися до відвідувачів цього магазину, а вподальшому, на вулиці помітив мікроавтобус, який стояв на узбіччі дороги, та який почав сигналити, на що ОСОБА_20 зробив зауваження. На дане зауваження, відреагував ОСОБА_16 , який почав провокувати конфліктну ситуацію, вийшов із його салону, та не говорячи нічого, наніс один удар кулаком правої руки в область голови (обличчя) ОСОБА_19 , після чого розпочалася бійка; 
показами свідка ОСОБА_18 , яка зокрема зазначила, що в жовтні 2023 року у вечірню пору доби на території магазину «Акація» з`явились невідомі їй хлопці, серед яких був і ОСОБА_16 , які почали поводити себе досить агресивно, штовхатися, на що їм було зроблене зауваження, у відповідь на яке, ОСОБА_16 почав виражатись нецензурною лайкою, а вподальшому, при виході з території магазину, вона помітила мікроавтобус, із салону якого ОСОБА_16 почав висловлюватись грубою нецензурною лайкою, та провокувати конфліктну ситуацію, який вийшовши з мікроавтобусу, наніс один кулаком в область обличчя ОСОБА_19 ;
показами свідка ОСОБА_17 , яка зокрема зазначила, що в жовтні 2023 року у вечірню пору доби на території магазину «Акація» з`явились двоє невідомих їй хлопців, серед яких був і ОСОБА_16 , які почали штовхатися, на що їм було зроблене зауваження, у відповідь на яке, ОСОБА_16 почав виражатись нецензурною лайкою, а вподальшому, коли вони вирішили вже йти додому, при виході з території магазину, вона помітила припаркований мікроавтобус, із салону якого ОСОБА_16 почав провокувати конфліктну ситуацію, та вийшовши з мікроавтобусу, наніс один удар кулаком в область обличчя ОСОБА_19 ;
поясненнями експерта ОСОБА_80 , який зокрема зазначив, що при судово-медичному огляді ОСОБА_19 , у останнього виявлено тілесні ушкодження – гіперемію зовнішнього кута лівого ока, синець (1) грудної стінки, які могли виникнути 20.10.2023 року, та належать до легких тілесних ушкоджень. Характер та локалізація виявлених ушкоджень у ОСОБА_19 , у тому числі синець (1) грудної стінки, за механізмом утворення не суперечить обставинам, вказаним потерпілим ОСОБА_19 та свідком ОСОБА_43 , під час допиту та в ході проведення слідчого експерименту за їх участі, що зафіксовано у висновку експерта від 13.03.2024 року № 56; 
актом судово-медичного дослідження (обстеження) № 164 від 23.10.2023 року, згідно якого, при судово-медичному огляді ОСОБА_19 виявлені тілесні ушкодження – гіперемія зовнішнього кута лівого ока, синець (1) грудної стінки, які виникли від травматичної дії (удару, співударяння) тупого твердого предмета (предметів), по давності утворення можуть відповідати терміну – 20.10.2023 року, належать до легких тілесних ушкоджень;
протоколом огляду документа від 28.10.2023 року, згідно якого, зафіксовано факт перебування 20.10.2023 року у вечірню пору доби на території магазину «Акація» - ОСОБА_16 , та початку конфлікту, який порушив громадський порядок; 
висновком експерта № 167 від 08.11.2023 року, згідно якого, встановлено, що при судово-медичному огляді ОСОБА_19 виявлені тілесні ушкодження – гіперемія зовнішнього кута лівого ока, синець (1) грудної стінки, які виникли від травматичної дії (удару, співударяння) тупого твердого предмета (предметів), по давності утворення можуть відповідати терміну – 20.10.2023 року, належать до легких тілесних ушкоджень;
протоколом проведення слідчого експерименту від 01.03.2024 року, згідно якого, потерпілий ОСОБА_19 на місці вчинення кримінального правопорушення розповів, за яких обставин ОСОБА_16 розпочав конфлікт, в ході якого, безпричинно наніс йому один удар кулаком правої руки в область його голови (обличчя), чим заподіяв тілесні ушкодження; 
протоколом проведення слідчого експерименту від 01.03.2024 року, згідно якого, свідок ОСОБА_59 на місці вчинення кримінального правопорушення розповіла, за яких обставин ОСОБА_16 розпочав конфлікт, в ході якого, наніс ОСОБА_19 удар; 
висновком експерта № 56 від 13.03.2024 року, згідно якого, характер та локалізація виявлених ушкоджень у ОСОБА_19 , у тому числі синець (1) грудної стінки, за механізмом утворення не суперечить обставинам, вказаним потерпілим ОСОБА_19 та свідком ОСОБА_43 , під час допиту та в ході проведення слідчого експерименту за їх участі;
висновком експерта № 178 від 23.10.2024 року, згідно якого, морфологічні особливості тілесних ушкоджень у ОСОБА_19 , зокрема (детальна локалізація, форма, розміри, морфологічні властивості) вказують на давність їх утворення в межах 3-5 діб до обстеження (23.10.2023 року).
Суд звертає увагу та те, що висновки суду можуть ґрунтуватися не на одному чи кількох прямих доказах, а на аналізі саме сукупності всіх доказів, за якими встановлено особу та характер дій обвинуваченого, на підставі чого й робиться висновок про доведеність поза розумним сумнівом або недоведеність (згідно з цим стандартом доказування) винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.
З огляду на наявність сукупності всіх вищенаведених судом доказів, поза розумним сумнівом доведено винуватість ОСОБА_16 у вчиненні даного кримінального правопорушення. 
Наведені судом докази повністю спростовують покази свідків ОСОБА_24 , ОСОБА_23 , ОСОБА_22 , ОСОБА_21 , ОСОБА_25 , надані ними в судовому засіданні, в частині того, що ОСОБА_16 не порушував громадський порядок, не провокував конфлікту ситуацію, не розпочинав бійку, та не наносив будь-яких тілесних ушкоджень ОСОБА_19 .
А тому, покази в цій частині, зазначених свідків ОСОБА_24 , ОСОБА_23 , ОСОБА_22 , ОСОБА_21 , ОСОБА_25 , суд вважає неправдивими.
Під час розгляду кримінального провадження встановлено, що свідки ОСОБА_24 , ОСОБА_23 , ОСОБА_22 , ОСОБА_21 та ОСОБА_25 , є друзями обвинуваченого ОСОБА_16 , а тому надаючи суду недостовірні покази в наведеній судом частині, вони намагаються створити підстави для уникнення ОСОБА_16 відповідальності за скоєне.
На відміну від свідків ОСОБА_24 , ОСОБА_23 , ОСОБА_22 , ОСОБА_21 , ОСОБА_25 , які є друзями обвинуваченого ОСОБА_16 , та свідків ОСОБА_75 , ОСОБА_20 , ОСОБА_18 , ОСОБА_17 , які є відповідно братом та друзями потерпілого ОСОБА_19 , факт вчинення ОСОБА_16 хуліганства, тобто грубого порушення ним громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, підтверджується наданими в суді показами незаінтересованих у справі осіб, а саме показами свідків ОСОБА_74 , ОСОБА_76 та ОСОБА_38 , а також наявними у даній справі письмовими доказами, у тому числі і відеозаписом з камер відеоспостереження магазину «Акація», які вказують на ОСОБА_16 , як на особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.296 КК України.
Оскільки обставини, на які вказують свідки ОСОБА_35 , ОСОБА_20 , ОСОБА_18 та ОСОБА_17 у своїх показах наданих в суді, повністю узгоджується із обставинами, на які вказують свідки ОСОБА_78 , ОСОБА_30 , ОСОБА_33 , та узгоджуються з іншими письмовими доказами, які були безпосередньо досліджені судом під час розгляду даного кримінального провадження та наведені у цьому вироці суду, а тому суд приходить до висновку, що покази свідків ОСОБА_75 , ОСОБА_20 , ОСОБА_18 , ОСОБА_17 , є такими, що відповідають дійсності, які відтворюють обставини, які в реальності мали місце 20.10.2023 року. 
Зі змісту статті 296 КК України вбачається, що хуліганство - це умисне порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, яке супроводжується особливою зухвалістю або винятковим цинізмом.
Отже, при кваліфікації хуліганства, суди, перш за все, мають звернути увагу на те, що безпосереднім об`єктом хуліганства є громадський порядок, тобто суспільні відносини, що сформовані внаслідок дії правових норм, а також морально-етичних засад, звичаїв, традицій та інших позаюридичних чинників і полягає в дотриманні усталених правил співжиття. Підтримання громадського порядку є одним із важливих чинників захисту честі, гідності, здоров`я, безпеки громадян, їх спокійного відпочинку та безперешкодної праці, втілення інших природних, соціальних і культурних прав членів людської спільноти.
За зовнішніми ознаками хуліганство певним чином схоже на ряд інших злочинів, зокрема на ті з них, що посягають на здоров`я, честь і гідність людини, її майно. Критеріями розмежування цих діянь є насамперед об`єкт посягання, що визначає правову природу та суспільну небезпечність кожного з них, і мотив як ознака суб`єктивної сторони злочину.
Хуліганські дії завжди посягають на громадський порядок. Проявами особливої зухвалості під час цих дій є нахабне поводження, буйство, бешкетування, поєднане з насильством, знищення або пошкодження майна, тривале порушення спокою громадян, зрив масового заходу, тимчасове порушення нормальної діяльності установи, підприємства, організації або громадського транспорту тощо.
Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони хуліганства є мотив явної неповаги до суспільства. Домінування у свідомості винного такого внутрішнього спонукання і відсутність особистого мотиву посягання на потерпілого є головним критерієм відмежування хуліганства як злочину проти громадського порядку та моральності від злочинів проти особи.
Хоч хуліганські дії нерідко супроводжуються фізичним насильством і заподіянням тілесних ушкоджень, головною їх рушійною силою є бажання протиставити себе оточуючим, показати свою зверхність, виразивши явну зневагу до загальноприйнятих норм і правил поведінки. Означені дії не зумовлені особистими мотивами й конкретною метою, а за своїми внутрішніми чинниками фокусуються в напрямку тотального негативізму й ворожого ставлення до суспільства. Протиправні діяння вчиняються за відсутності зовнішнього приводу або з незначного приводу і зазвичай спрямовані на випадкові об`єкти. Якщо хуліганству передує конфлікт винного з потерпілим (потерпілими), такий конфлікт провокується самим винним як зухвалий виклик соціальному оточенню, і реакція інших на провокуючі дії, в тому числі спроба їх припинити, стають приводом для подальшого насильства.
Таким чином, для юридичної оцінки діяння за статтею 296 КК України обов`язковим є поєднання ознак об`єктивної сторони цього злочину у виді грубого порушення громадського порядку, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом, і суб`єктивної сторони, зокрема, мотиву явної неповаги до суспільства (постанова Великої Палати від 03 липня 2019 року у справі № 288/1158/16-к).
Крім того, за усталеною судовою практикою дії, що супроводжувалися погрозами вбивством, завданням побоїв, заподіянням тілесних ушкоджень, вчинені винним щодо членів сім`ї, родичів, знайомих і викликані особистими неприязними стосунками, неправильними діями потерпілих тощо, слід кваліфікувати за статтями КК України, що передбачають відповідальність за злочини проти особи. Як хуліганство зазначені дії кваліфікують лише в тих випадках, коли вони були поєднані з очевидним для винного грубим порушенням громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства та супроводжувались особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом. При цьому за ознакою особливої зухвалості хуліганством може бути визнано таке грубе порушення громадського порядку, яке супроводжувалось, наприклад, насильством із завданням потерпілій особі побоїв або заподіянням тілесних ушкоджень, знущанням над нею, знищенням чи пошкодженням майна, зривом масового заходу, тимчасовим припиненням нормальної діяльності установи, підприємства чи організації, руху громадського транспорту тощо, або таке, яке особа тривалий час уперто не припиняла.
Отже, зміст і спрямованість протиправного діяння, що має істотне значення для його правової оцінки, у кожному конкретному випадку визначається, виходячи із часу, місця, обстановки й інших обставин його вчинення, характеру дій винного, а також поведінки потерпілого і стосунків, що склалися між ними (див., наприклад, постанову Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 24 травня 2023 року у справі № 335/3804/17).
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, органом досудового розслідування ОСОБА_16 пред`явлено обвинувачення за ч.1 ст.296 КК України, у хуліганстві, тобто грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю.
Відповідно до фактичних обставин даного кримінального провадження, з`ясованих на підставі безпосередньо сприйнятих судом доказів, зокрема показань потерпілого ОСОБА_19 , свідків ОСОБА_74 , ОСОБА_20 , ОСОБА_75 , ОСОБА_18 , ОСОБА_17 , ОСОБА_76 та ОСОБА_38 , даних із камери відеоспостереження магазина «Акація», та письмових доказів, обґрунтовано встановлено, що ОСОБА_16 діяв з хуліганських спонукань та мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю.
Встановлено, що ОСОБА_16 будучи неповнолітнім, 20 жовтня 2023 року у вечірню пору доби (точного часу не встановлено), перебуваючи в громадському місці, а саме на території магазину «Акація», розташованого за адресою: Вінницька область, Хмільницький район, село Павлівка, вулиця Миру, будинок № 156, нехтуючи загальновизнаними правила поведінки та етичними нормами, в присутності сторонніх осіб, почав голосно висловлюватись нецензурною лайкою на адресу раніше незнайомих йому неповнолітніх ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які проводили своє вільне дозвілля на території магазину. Вподальшому, близько 22год.30хв. 20 жовтня 2023 року, ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , разом із своїми знайомими ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , вийшли з приміщення бесідки, яка розташована на території цього магазину, де вони проводили своє дозвілля, та попрямували до виходу з території магазину. На узбіччі дороги, навпроти цього виходу, стояв припаркований транспортний засіб, а саме автомобіль марки (моделі) «Opel Vivaro», реєстраційний номер « НОМЕР_1 », із заведеним двигуном, на передньому пасажирському сидінні якого сидів ОСОБА_16 . З цього транспортного засобу, лунали слова нецензурної лайки та звукові сигнали, порушуючи при цьому тишу в громадському місці, на що ОСОБА_20 зробив усне зауваження, на яке відреагував ОСОБА_16 , який через опущене скло дверей, закликав незнайомих йому осіб підійти до автомобіля, таким чином, почав зухвало себе поводити і шукати нікчемні мотиви для провокування конфліктної ситуації, через малозначний привід. Після того, як до автомобіля першим наблизився ОСОБА_19 , його пасажир ОСОБА_16 , не будучи з ним попередньо знайомим, залишив салон транспортного засобу, та розуміючи, що він перебуває у громадському місці, в присутності сторонніх осіб, з хуліганських спонукань, демонструючи зневажливе ставлення до існуючих норм поведінки і моральності у суспільному житті, правил співжиття та взаємної поваги, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, безпричинно, завдав один удар кулаком своєї правої руки в ділянку голови ОСОБА_19 , внаслідок чого між ними виникла боротьба. Внаслідок протиправних дій ОСОБА_16 , потерпілому ОСОБА_19 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді гіперемії зовнішнього кута лівого ока, синця грудної стінки, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 167 від 08 листопада 2023 року, відносяться до легких тілесних ушкоджень (згідно пункту 2.3.5 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом МОЗ України від 17 січня 1995 року № 6).
У цьому кримінальному провадженні обстановка й обставини подій, динаміка їх розвитку та об`єктивні ознаки поведінки ОСОБА_16 свідчать про, що останній, перебуваючи в громадському місці, в присутності сторонніх осіб, діяв зухвало, спрямовуючи свою агресивну поведінку на незнайомих йому осіб, за відсутності вагомого приводу для цього, намагався продемонструвати зневагу до загальноприйнятих норм і правил поведінки, що супроводжувалось особливою зухвалістю. Указані обставини й тривалість дій безсумнівно свідчать про свідоме бажання ОСОБА_16 порушити саме громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, а не вчинити злочин проти особи з особистих мотивів.
Суд вважає, що встановлені обставини дозволяють зробити висновок, що в діях ОСОБА_16 є склад кримінально-караного хуліганства (ч.1 ст.296 КК України), адже вони грубо порушували громадський порядок, були поєднані із особливою зухвалістю, вчинені з мотивів явної неповаги до суспільства. Такі висновки зумовлені тим, що дії ОСОБА_16 вчинялися у присутності значної кількості відвідувачів закладу торгівлі, увагу яких привернули зазначені дії та порушили їх спокій; таке порушення громадського порядку мало грубий характер; конфлікт був спровокований та прогресував безпосередньо через дії ОСОБА_16 . 
З огляду на таке, доводи захисника про відсутність в діях ОСОБА_16 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України, є необґрунтованими.
Стосовно клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_16 – адвоката ОСОБА_81 про визнання недопустимим Акту судового-медичного дослідження від 23.10.2023 року № 164, оскільки на думку заявника, останній отриманий до внесення відомостей в Єдиний реєстр досудових розслідувань, та є сфальшованим, з огляду на невідповідність часу звернення ОСОБА_19 із заявою про кримінальне правопорушення до відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області, та часу проходження ним обстеження в Калинівському відділенні Вінницького обласного бюро судово-медичної експертизи, то воно є безпідставним, виходячи з наступного. 
З матеріалів справи встановлено, що 23.10.2023 року старший слідчий СВ відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області капітан поліції ОСОБА_82 прийняв усну заяву від ОСОБА_19 про вчинення кримінального правопорушення, в якій останній зазначив, що 20.10.2023 року близько 22год.35хв. біля магазину «Акація», розташованого по вулиці Миру в селі Павлівка Вінницької області, ОСОБА_16 завдав йому тілесні ушкодження, якого він просить притягнути до кримінальної відповідальності. Слідчий ОСОБА_82 в цій заяві зазначив, що ОСОБА_19 до подачі цієї заяви за медичною допомогою не звертався, та у нього наявний синець під лівим оком. Дану заяву 23.10.2023 року було зареєстровано в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» (журналі єдиного обліку) за реєстраційним номером 4984.
Старший слідчий СВ відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області капітан поліції ОСОБА_82 , після отримання зазначеної заяви ОСОБА_19 про вчинення відносно нього кримінального правопорушення, видав йому 23.10.2023 року за № 8321/218-2023 направлення до Калинівського відділення Вінницького обласного бюро судово-медичної експертизи, для проходження ним судово-медичного обстеження.
Відповідно до пункту 4.1 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17.01.1995 року № 6, судово-медична експертиза з метою встановлення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень проводиться судово-медичним експертом шляхом медичного обстеження потерпілих. Проведення цієї експертизи тільки за медичними документами (історії хвороби, індивідуальній карті амбулаторного хворого тощо) допускається у виняткових випадках і лише за наявності справжніх повноцінних документів, що містять вичерпні дані про характер ушкоджень, їх клінічний перебіг та інші необхідні відомості.
Згідно пункту 4.2 цих же Правил, судово-медичний експерт встановлює особу обстежуваного за паспортом чи іншим документом, що його замінює, з`ясовує у нього обставини заподіяння ушкоджень, скарги та, за потребою, інші відомості; ознайомлюється з матеріалами справи і наявними медичними документами. Всі отримані відомості фіксуються у висновку експерта (акті судово-медичного обстеження).
На підставі зазначеного вище направлення старшого слідчого СВ відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_42 від 23.10.2023 року № 8321/218-2023, лікар, судово-медичний експерт ОСОБА_83 , безпосередньо в приміщенні Калинівського відділення Вінницького обласного бюро судово-медичної експертизи, провів судово-медичне обстеження ОСОБА_19 , під час якого виявив у нього тілесні ушкодження – гіперемію зовнішнього кута лівого ока, синець (1) грудної стінки, що зафіксував в Акті судово-медичного дослідження (обстеження) від 23.10.2023 року № 164.
Факт перебування потерпілого ОСОБА_19 в приміщенні Калинівського відділення Вінницького обласного бюро судово-медичної експертизи, та проходження ним 23.10.2023 року судово-медичного обстеження, підтверджується Журналом реєстрації осіб, направлених на обстеження, та показами експерта ОСОБА_84 , наданими ним в судовому засіданні під час розгляду даного кримінального провадження. 
З урахуванням вищенаведеного встановлено, що ОСОБА_19 пройшов судово-медичне обстеження в Калинівському відділенні Вінницького обласного бюро судово-медичної експертизи, після подачі ним заяви про кримінальне правопорушення, на підставі направлення старшого слідчого СВ відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_42 від 23.10.2023 року № 8321/218-2023, що підтверджено документально.
Суд звертає увагу захисника на те, що відібрання усної заяви про кримінальне правопорушення та її подальша реєстрація в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» (журналі єдиного обліку), є різними за своєю суттю діями, а тому час відібрання заяви про кримінальне правопорушення (видача направлення на судово-медичне обстеження), та час реєстрації цієї заяви, можуть не співпадати за часом та різнитися, оскільки на це впливає як людський фактор, так і інші обставини.
Матеріали кримінального провадження не містять жодних даних щодо звернення сторони захисту до відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області з приводу проведення службового розслідування за фактом несвоєчасної реєстрації заяви ОСОБА_19  про кримінальне правопорушення в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» (журналі єдиного обліку), а також не надано жодних відповідних рішень, прийнятих по суті таких звернень.
Щодо отримання Акту судово-медичного дослідження (обстеження) від 23.10.2023 року № 164 до внесення відомостей у Єдиний реєстр досудових розслідувань, суд вважає зазначити наступне.
Згідно з вимогами КПК України (статті 56, 60), як заявник так і потерпілий у справі мають право, зокрема, подавати органу досудового розслідування речі і документи (докази).
Акт судово-медичного дослідження (обстеження) від 23.10.2023 року № 164, складений щодо ОСОБА_19 , і стосується безпосередньо його права на доступ до медичної допомоги та медичних послуг, гарантованих статтею 49 Конституції України, тобто носія цього права.
Закон не забороняє проведення обстеження до внесення відомостей у Єдиний реєстр досудових розслідувань.
Так, глава 25 КПК України визначає особливості досудового розслідування кримінальних проступків. Відповідно до частини третьої статті 298 КПК України, до внесення відомостей про кримінальний проступок до Єдиного реєстру досудових розслідувань допускається проведення окремих дій, передбачених частиною третьою статті 214 цього Кодексу, зокрема: проведення медичного освідування; отримання висновку спеціаліста.
Аналогічна позиція міститься в постанові Верховного Суду від 24 листопада 2025 року у справі № 496/2053/21.
Доводи (твердження) сторони захисту про фальсифікацію Акту судово-медичного дослідження (обстеження) від 23.10.2023 року № 164, не підтверджені жодними належними та допустимими доказами. 
Матеріали кримінального провадження не містять жодних даних щодо звернення сторони захисту до правоохоронних органів з приводу фальсифікації (підробки) Акту судово-медичного дослідження (обстеження) від 23.10.2023 року № 164, а також не надано жодних процесуальних рішень, прийнятих по суті таких звернень.
Стосовно клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_16 – адвоката ОСОБА_81 про визнання недопустимими: висновку експерта від 08.11.2023 року № 167; висновку експерта від 13.03.2024 року № 56; висновку експерта від 23.10.2024 року № 178, оскільки на думку заявника, експерт ОСОБА_83 не дотримався методики та порядку проведення експертизи, а саме без медичного обстеження ОСОБА_19 , використав сфальшований Акт судово-медичного дослідження (обстеження) від 23.10.2023 року № 164, на підставі якого провів експертні дослідження, то воно є безпідставним, виходячи з наступного. 
Як вже встановлено судом, потерпілий ОСОБА_19 , на підставі направлення старшого слідчого СВ відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_42 від 23.10.2023 року № 8321/218-2023, був обстежений 23.10.2023 року лікарем, судово-медичним експертом ОСОБА_48 , в приміщенні Калинівського відділення Вінницького обласного бюро судово-медичної експертизи.
При судово-медичному огляду ОСОБА_19 , у нього виявлені тілесні ушкодження – гіперемію зовнішнього кута лівого ока, синець (1) грудної стінки, які виникли від травматичної дії (удару, співударяння) тупого твердого предмета (предметів), по давності утворення можуть відповідати терміну – 20.10.2023 року, та належать до легких тілесних ушкоджень (згідно п.2.3.5 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 року № 6, що зафіксовано в Акті судово-медичного дослідження (обстеження) від 23.10.2023 року № 164.
В подальшому дані, які були зазначені в Акті судово-медичного дослідження (обстеження) від 23.10.2023 року № 164, використовувались лікарем, судово-медичним експертом Калинівського відділення Вінницького обласного бюро судово-медичної експертизи ОСОБА_48 під час проведення ним експертних досліджень в рамках кримінального провадження, що відображено у висновку експерта від 08.11.2023 року №167; висновку експерта від 13.03.2024 року № 56; висновку експерта від 23.10.2024 року №178. 
Відповідно до пункту 4.4 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17.01.1995 року № 6, при проведенні судово-медичної експертизи експерт повинен використовувати оригінали медичних документів. У виняткових випадках дозволяється використання копій і виписок, за умови відображення в останніх вичерпних відомостей про ушкодження та їх клінічний перебіг. Ці документи мають бути засвідчені підписом лікаря і печаткою лікувального закладу.
Згідно пункту 4.5 цих же Правил, в необхідних випадках судово-медичний експерт може використовувати відомості досліджень, що проводяться із залученням відповідних спеціалістів, не обстежуючи потерпілого особисто. У цих випадках у висновках експерта (акті) зазначається: де, коли і ким досліджувався потерпілий, які відомості при цьому встановлені і яких висновків дійшов спеціаліст. Підсумки складаються експертом з урахуванням вказаних результатів, що викладені письмово.
Як видно з досліджених судом висновків експерта від 08.11.2023 року № 167, від 13.03.2024 року № 56, від 23.10.2024 року № 178, вони містять відповіді щодо характеру, локалізації, ступеня тяжкості, механізму та часу утворення тілесних ушкоджень у ОСОБА_19 .
Зазначені експерті дослідження проведено, зокрема на основі даних Акту судово-медичного дослідження (обстеження) від 23.10.2023 року № 164, в якому були відображені відомості про ушкодження ОСОБА_19 , без повторного обстеження потерпілого особисто, що не суперечить Правилам судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17.01.1995 року № 6, де у пункті 4.5 зазначено, що судово-медичний експерт може використовувати відомості досліджень, що проводяться із залученням відповідних спеціалістів, не обстежуючи потерпілого особисто. 
Стороні захисту був відомий зміст зазначених експертних висновків і те, що вони складені на підставі Акту судово-медичного дослідження (обстеження) від 23.10.2023 року № 164, в якому були відображені відомості про ушкодження ОСОБА_19 , без повторного обстеження потерпілого особисто, і вона не була позбавлена права клопотати перед судом про призначення будь-яких експертиз, проте цього не зробила. 
Доводи (твердження) сторони захисту про недотримання лікарем, судово-медичним експертом Калинівського відділення Вінницького обласного бюро судово-медичної експертизи ОСОБА_48 положень п.п.4.9, 4.10 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, при проведенні 08.11.2023 року судово-медичної експертизи (висновок експерта № 167 від 08.11.2023 року), то вони є безпідставні, з огляду на наступне.
Відповідно до пункту 4.9 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17.01.1995 року № 6, при експертизі тілесних ушкоджень у висновках експерта (акті) повинні бути відображені:
характер ушкоджень з медичної точки зору (садно, синець, рана, перелом кістки тощо), їх локалізація і властивості;
вид знаряддя чи засобу, яким могли бути спричинені ушкодження;
механізм виникнення ушкоджень;
давність (термін) спричинення ушкоджень;
ступінь тяжкості тілесних ушкоджень із зазначенням кваліфікаційної ознаки - небезпека для життя, розлад здоров`я, стійка втрата загальної працездатності тощо.
Згідно примітки до цього пункту, якщо при обстеженні потерпілого експерт виявляє різне походження тілесних ушкоджень, він встановлює, чим заподіяне кожне з них; якщо ушкодження мають різну давність, позначається неодноразовість їх нанесення, вказуються строки спричинення кожного з ушкоджень і ступінь їх тяжкості.
За пунктом 4.10 цих же Правил, підсумки у висновку експерта (акті) повинні бути результатом аналізу відомостей, що встановлені при проведенні експертизи. Вони повинні бути детальними і науково обґрунтованими. Складання так званих попередніх висновків, що містять згадане твердження про ступінь тяжкості тілесних ушкоджень, неприпустиме.
Як видно з висновку експерта № 167, складеного 08.11.2023 року лікарем, судово-медичним експертом Калинівського відділення Вінницького обласного бюро судово-медичної експертизи ОСОБА_48 , відповідно до постанови начальника сектору дізнання відділення поліції № 1 Хмільницького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області майора поліції ОСОБА_52 від 24.10.2023 року, в приміщенні Калинівського відділення Вінницького обласного бюро судово-медичної експертизи, на підставі даних Акту судово-медичного обстеження ОСОБА_19 від 23.10.2023 року № 164, експерт прийшов до наступних висновків: при судово-медичному огляді ОСОБА_19 мали місце тілесні ушкодження – гіперемія зовнішнього кута лівого ока, синець (1) грудної стінки. Вищевказані тілесні ушкодження у ОСОБА_19 виникли від травматичної дії (удару, співударяння) тупого (-их) твердого (-их) предмета (предметів), по давності утворення можуть відповідати терміну, вказаному в направленні та обстежуваним – 20.10.2023 року, належать до легких тілесних ушкоджень (згідно п.2.3.5 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 року № 6).
Дослідивши вказаний висновок, суд приходить до переконання, що підсумки, які викладені у ньому, є результатом аналізу судово-медичним експертом ОСОБА_48 відомостей, що встановлені при проведенні експертного дослідження, які є детальними та науково обґрунтованими. У висновку зазначені характер ушкоджень, їх локалізація і властивості, механізм їх виникнення, давність (термін) спричинення, та ступінь тяжкості, що цілком відповідає вимогам п.п.4.9, 4.10 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень від 17.01.1995 року № 6. 
Стороні захисту був відомий зміст зазначеного експертного висновку № 167 від 08.11.2023 року, і вона не була позбавлена права клопотати перед судом про призначення будь-яких інших експертиз, проте цього не зробила. 
Доводи (твердження) сторони захисту про недотримання лікарем, судово-медичним експертом Калинівського відділення Вінницького обласного бюро судово-медичної експертизи ОСОБА_48 положень п.п.4.9.5 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, при проведенні 13.03.2024 року судово-медичної експертизи (висновок експерта № 56 від 13.03.2024 року), то вони є безпідставні, з огляду на наступне.
Відповідно до підпункту 4.9.5 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17.01.1995 року № 6, при експертизі тілесних ушкоджень у висновках експерта (акті) повинні бути відображені ступінь тяжкості тілесних ушкоджень із зазначенням кваліфікаційної ознаки - небезпека для життя, розлад здоров`я, стійка втрата загальної працездатності тощо.
Як видно з висновку експерта № 56, складеного 13.03.2024 року лікарем, судово-медичним експертом Калинівського відділення Вінницького обласного бюро судово-медичної експертизи ОСОБА_48 , відповідно до постанови старшого дізнавача сектору дізнання відділення поліції № 1 Хмільницького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області підполковника поліції ОСОБА_68 від 04.03.2024 року, в приміщенні Калинівського відділення Вінницького обласного бюро судово-медичної експертизи, на підставі судово-медичного вивчення матеріалів кримінального провадження № 12023025220000088, які включають Акт судово-медичного дослідження ОСОБА_19 від 23.10.2023 року № 164, а також Висновок експерта від 08.11.2023 року № 167, експерт прийшов до наступних висновків: при судово-медичному огляді ОСОБА_19 мали місце тілесні ушкодження – гіперемія зовнішнього кута лівого ока, синець (1) грудної стінки. Вищевказані тілесні ушкодження у ОСОБА_19 виникли від травматичної дії (удару, співударяння) тупого (-их) твердого (-их) предмета (предметів), по давності утворення можуть відповідати терміну, вказаному в направленні та обстежуваним – 20.10.2023 року, належать до легких тілесних ушкоджень (згідно п.2.3.5 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 року № 6). Характер та локалізація тілесних ушкоджень у ОСОБА_19 за механізмом утворення не суперечать обставинам, вказаним у протоколі допиту потерпілого ОСОБА_19 від 25.10.2023 року «20.10.2023 року близько 22год.30хв. … ОСОБА_16 …наніс один удар кулаком правої руки в ліву сторону моєї голови (скроні) …я наніс йому один удар кулаком лівої руки в напрямку ОСОБА_16 , однак куди я точно попав не можу сказати, бо в мене закрутилась голова …я його повалив на землю та ми почали боротися між собою … ОСОБА_69 підійшов до Білоконя, який лежав на землі та кулаками декілька раз вдарив його, куди саме я не помітив…», та в протоколі допиту свідка ОСОБА_70 від 31.10.2023 року «… ОСОБА_71 одразу вдарив ОСОБА_72 , як тільки той підійшов …коли між ними виникла бійка, то з буса вибіг ще один хлопець, який в подальшому бився з ОСОБА_67 …», а також в протоколі проведення слідчого експерименту від 01.03.2023 року з потерпілим ОСОБА_19 «… ОСОБА_16 несподівано для нього, без будь-якої розмови та причини, наніс кулаком правої руки один удар в ліву сторону голови …Новохацький наблизився до ОСОБА_16 , та наніс йому один удар кулаком лівої руки, однак куди саме влучив не знає, оскільки в нього почалась крутитись голова. Далі він з ОСОБА_16 повалились на землю та боролись один на один…», та в протоколі проведення слідчого експерименту від 01.03.2023 року зі свідком ОСОБА_43 «… ОСОБА_16 одразу вдарив ОСОБА_73 кулаком правої руки в обличчя …з мікроавтобуса вийшов один хлопець ( ОСОБА_66 ) який почав бійку з ОСОБА_67 …».
В судовому засіданні експерт ОСОБА_83 зазначив, що тілесне ушкодження у вигляді синця (1) грудної стінки, могло виникнути, зокрема при боротьбі між ОСОБА_16 та ОСОБА_19 , що не суперечить обставинам, вказаним потерпілим ОСОБА_19 та свідком ОСОБА_43 , під час допита та в ході проведення слідчого експерименту за їх участі, що зафіксовано у висновку експерта від 13.03.2024 року № 56.
Виходячи з цього, дослідивши зазначений висновок, суд приходить до переконання, що підсумки, які викладені у ньому, є результатом аналізу судово-медичним експертом ОСОБА_48 відомостей, що встановлені при проведенні експертного дослідження, які є детальними та науково обґрунтованими. У висновку зазначені характер ушкоджень, їх локалізація і властивості, механізм їх виникнення, давність (термін) спричинення, та ступінь тяжкості, що відповідає вимогам п.п.4.9, 4.10 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень від 17.01.1995 року № 6. 
Стороні захисту був відомий зміст зазначеного експертного висновку № 56 від 13.03.2024 року, і вона не була позбавлена права клопотати перед судом про призначення будь-яких інших експертиз, проте цього не зробила. 
Доводи (твердження) сторони захисту про недотримання лікарем, судово-медичним експертом Калинівського відділення Вінницького обласного бюро судово-медичної експертизи ОСОБА_48 положень п.4.6 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, при проведенні 13.03.2024 року судово-медичної експертизи (висновок експерта № 178 від 23.10.2024 року), то вони є безпідставні, з огляду на наступне.
Згідно пункту 4.6 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17.01.1995 року № 6, судово-медичний експерт, оцінюючи строки порушення анатомічної цілості тканини і органів та їх функцій, виходить із звичайної їх тривалості, навіть у тих випадках, коли потерпілий не звертався за медичною допомогою. Якщо тривалість цього порушення, що зазначена в наявних медичних документах, не відповідає характеру тілесного ушкодження і не підтверджується об`єктивними відомостями, судово-медичний експерт відзначає цю обставину і встановлює ступінь тяжкості, виходячи із звичних термінів.
Як видно з висновку експерта № 178, складеного 23.10.2024 року лікарем, судово-медичним експертом Калинівського відділення Вінницького обласного бюро судово-медичної експертизи ОСОБА_48 , відповідно до постанови начальника сектору дізнання відділення поліції № 1 Хмільницького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області майора поліції ОСОБА_52 від 23.09.2024 року та матеріалів кримінального провадження № 12023025220000088, в приміщенні Калинівського відділення Державної спеціалізованої установи «Вінницьке обласне бюро судово-медичної експертизи», на підставі судово-медичного вивчення матеріалів кримінального провадження № 12023025220000088, які включають Акт судово-медичного дослідження ОСОБА_19 від 23.10.2023 року № 164, а також Висновок експерта від 08.11.2023 року № 167, та Висновку експерта від 13.03.2024 року № 56, експерт прийшов до наступних висновку: морфологічні особливості тілесних ушкоджень у ОСОБА_19 , зокрема (детальна локалізація, форма, розміри, морфологічні властивості) вказують на давність їх утворення в межах 3-5 діб до обстеження (23.10.2023 року).
В судовому засіданні експерт ОСОБА_83 суду зазначив, що давність (термін) спричинення тілесних ушкоджень у ОСОБА_19 може відповідати – 20.10.2023 року, що перебуває в межах, визначених ним у висновку № 178 від 23.10.2024 року, підсумки якого узгоджуються із іншими висновками № 167 від 08.11.2023 року, та № 56 від 13.03.2024 року.
Будь-яких об`єктивних даних, які б підтверджувати отримання ОСОБА_19 виявлених у нього тілесних ушкоджень, до 20.10.2023 року, матеріали справи не містять; стороною захисту не наведено та не доведено належними та допустимими доказами, а судом не здобуто. 
Виходячи з цього, дослідивши зазначений висновок, суд приходить до переконання, що підсумки, які викладені у ньому, є результатом аналізу судово-медичним експертом ОСОБА_48 відомостей, що встановлені при проведенні експертного дослідження, які є детальними та науково обґрунтованими. 
Стороні захисту був відомий зміст зазначеного експертного висновку № 178 від 23.10.2024 року, і вона не була позбавлена права клопотати перед судом про призначення будь-яких інших експертиз, проте цього не зробила. 
На доводи (твердження) сторони захисту щодо фабули обвинувачення, яку суд не має права коригувати, слід зазначити наступне.
Досудове розслідування завершується складанням обвинувального акту, яким слідство висуває обвинувачення особі у вчиненні злочину. Відповідно до положень пункту 5 частини другої статті 291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формування обвинувачення. При цьому формулювання обвинувачення, викладене в обвинувальному акті, має бути підтверджено в судовому засіданні шляхом дослідження доказів.
Стаття 314 КПК України передбачає, що під час підготовчого засідання суд може повернути обвинувальний акт прокурору, лише якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу. Тобто кримінальний процесуальний закон не надає повноважень суду до ухвалення вироку чи іншого рішення по суті справи перевіряти правильність чи повноту обсягу обвинувачення. Після закінчення судового розгляду суд ухвалює вирок (стаття 371 КПК України).
Водночас, зміст вироку суду повинен відповідати положенням статті 374 КПК. Пунктом 2 частини третьої вказаної статті передбачено, що у разі визнання особи винуватою, у мотивувальній частині вироку, серед іншого, зазначається формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.
За приписами статті 368 КПК України, суд, ухвалюючи вирок, перш за все повинен вирішити питання, чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа, чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений, чи винуватий обвинувачений у його вчиненні.
Положеннями статті 370 КПК України встановлено вимоги щодо законності, обґрунтованості та вмотивованості судового рішення, убачається, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджено доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведено належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, а фабула обвинувачення виступає фактично моделлю вчиненого злочину. Юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.
Правильне відображення фактичних обставин кримінального правопорушення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків суду про доведеність винуватості особи, але й для реалізації права на захист. Адже фабула обвинувачення є фактичною моделлю вчиненого кримінального правопорушення, а юридичне формулювання - це правова модель кримінального правопорушення, вказівка на кримінально-правову норму, порушення якої інкриміновано обвинуваченому. Тому наведені у вироку фактичні дані в своїй сукупності мають давати повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що, у свою чергу, дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.
Обставини, встановлені досудовим розслідуванням, є основою висунення обвинувачення, натомість обставини, з`ясовані судом, є основою ухвалення рішення щодо винуватості чи невинуватості особи.
Щодо наданих стороною захисту копії витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12023020220000388 від 24.10.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України; копії висновку експерта № 115к від 23.01.2025 року; копії висновку експерта № 31 від 02.04.2025 року, то вони не містять інформації щодо предмета доказування, та не мають значення для вирішення цієї справи. 
Відповідно до частини першої статті 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення в стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Виходячи з принципу диспозитивності, зазначеного у статті 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. При цьому, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом. Таким чином, сторона, зацікавлена у розгляді та вирішенні певного питання, має порушити його перед судом і на відповідній стадії провадження. 
Під час судового провадження, суд дотримуючись вимог статей 10, 22 КПК України, створив всі необхідні та належні умови для реалізації сторонами кримінального провадження їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Так, відповідно до принципів диспозитивності, змагальності сторін та свободи подання ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, обвинувачений, його законні представники та захисник мали можливість для з`ясування обставин, що мають значення для даного кримінального провадження, реалізувати права, передбачені статтею 42 КПК України, зокрема вимагати виклику і допиту свідків захисту; збирати і подавати суду докази. 
Відповідно до положень статті 17 КПК України, особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.
Обвинувальний вирок може бути ухвалений судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом.
Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів.
Тобто, дотримуючись засади змагальності та виконуючи свій професійний обов`язок, передбачений статтею 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.
Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був учинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.
Цей стандарт у кримінальному провадженні, на думку суду було дотримано.
Дослідивши всебічно і об`єктивно усі обставини кримінального провадження, судом не було виявлено таких обставин, яким би версія обвинувачення не надала розумного пояснення або які би свідчили про можливість іншої версії інкримінованої події.
Сторона обвинувачення змогла довести в суді встановлені під час досудового розслідування обставини, які підлягають доказуванню.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що винність ОСОБА_16 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведені повністю, а його дії за ч.1 ст.296 КК України, а саме в хуліганстві, тобто грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, правильно кваліфіковані органом досудового розслідування.
Положення частини 2 статті 50 КК України встановлюють, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належать, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання.
Відповідно до змісту статті 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації це покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують та обтяжують.
Згідно пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержуватися вимог статті 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
За роз`ясненнями, викладеними у пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (стаття 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо). Досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.
За пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» та пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року № 5 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про злочини неповнолітніх», при призначенні покарання неповнолітнім повинні суворо дотримуватися принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання такого засудженого є його виправлення, виховання та соціальна реабілітація. При призначенні неповнолітньому покарання крім передбачених у статтях 65-67 КК України обставин суди відповідно до частини 1 статті 103 КК України мають враховувати також умови його життя та виховання, вплив на нього дорослих, рівень розвитку й інші особливості його особи. 
Прокурор Калинівського відділу Хмільницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_85 у своїй промові, під час виступу у судових дебатах, просила суд визнати ОСОБА_16 винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України та призначити йому покарання у виді пробаційного нагляду строком на 2 (два) роки, з покладенням обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою. 
Обвинувачений ОСОБА_16 у своїй промові, під час виступу у судових дебатах, та при зверненні до суду із останнім словом, просив його виправдати, оскільки він не вважає себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України, та його вину не доведено належними доказами. 
Захисник обвинуваченого – адвокат ОСОБА_46 підтримав позицію свого підзахисного.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_16 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують і обтяжують його покарання.
Обвинувачений ОСОБА_16 вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до положень статті 12 КК України, віднесене до кримінального проступку.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження № 12023025220000088 від 24.10.2023 року, обвинувачений ОСОБА_16 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 в місті Калинівка Вінницької області, є громадянином України, навчається на факультеті менеджменту та інформаційної безпеки Вінницького національного технічного університету, неодружений, непрацевлаштований, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 . 
Згідно відомостей персонально-довідкового обліку, отриманих з Єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України про притягнення осіб до кримінальної відповідальності, відсутність (наявність) судимості або обмежень, передбачених кримінально-процесуальним законодавством України від 26.10.2023 року, обвинувачений ОСОБА_16 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, судимостей не має.
Відповідно до довідки-характеристики № 79, виданої 24.01.2024 року виконавчим комітетом Калинівської міської ради Вінницької області, матеріалами компрометуючого характеру відносно ОСОБА_16 , міська рада не володіє.
За характеристикою Вінницького національного технічного університету б/н та дати, ОСОБА_16 під час навчання, зокрема показав себе як старанний, працелюбний студент, який активно приймає участь у різних заходах, які організовуються в університеті. 
Згідно листа Служби у справах дітей та сім`ї Калинівської міської ради Вінницької області від 02.11.2023 року № 01-10/289, ОСОБА_16 на обліку у службі не перебував та не перебуває.
Відповідно до акту обстеження умов проживання, складеного комісією Служби у справах дітей та сім`ї Калинівської міської ради Вінницької області б/н та дати, ОСОБА_16 проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в сім`ї, до складу якої входять: мати ОСОБА_86 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; дід ОСОБА_87 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . Житлово-побутові умови проживання задовільні, дитина забезпечена всім необхідним.
Як слідує з консультативних висновків спеціалістів, виданих 30.10.2023 року Комунальним підприємством «Калинівська центральна районна лікарня» Калинівської міської ради, ОСОБА_16 на обліку у лікарів нарколога, психіатра не перебуває.
Згідно досудової доповіді, складеної 02.06.2025 року провідним інспектором Хмільницького районного відділу № 2 філії Державної установи «Центр пробації» у Вінницькій області ОСОБА_88 , беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість ОСОБА_16 та його спосіб життя, історію правопорушення, криміногенні фактори, які впливають на поведінку обвинуваченого, низький рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення особи без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе. На думку органу пробації, виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобіганню вчинення повторних правопорушень. У разі, якщо суд дійде висновку про можливість звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним покладення на правопорушника додаткових обов`язків відповідно до п.4 ч.3 ст.76 КК України, а саме виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою, вид пробаційної програми буде визначено після додаткового дослідження інформації про обвинувачену особу.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_16 , яка передбачена статтею 66 КК України, є вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім. 
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_16 , що передбачені статтею 67 КК України, органом досудового розслідування та судом не встановлено. 
Санкція частини 1 статті 296 КК України передбачає покарання у виді штрафу від однієї тисячі до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або пробаційного нагляду на строк до п`яти років, або обмеження волі на той самий строк.
Процес призначення покарання, а саме врахування усіх факторів, які мають бути взяті до уваги для обрання виду та розміру покарання, слід розцінювати як сукупність етапів, послідовність яких має значення для прийняття обґрунтованого рішення в цій частині.
Первинним етапом повинна бути оцінка ступеня тяжкості злочину, який має значною мірою звузити межі для прийняття конкретного рішення щодо виду і розміру покарання. Наступним етапом вже є врахування обставин, які позитивно або негативно характеризують особу винного, та обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання.
Касаційний кримінальний суд у складі Верховного Суду у постанові від 19 березня 2020 року у справі № 290/932/19 зазначив, що призначення покарання у межах, встановлених у санкції статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, означає, що суд має виходити із санкції тієї статті, за якою кваліфіковано вчинений злочин. У санкції такої статті (частини чи пункту статті) визначається один чи кілька основних видів покарання і, як правило, його межі. Всі санкції статей КК України є альтернативними або відносно визначеними. У них передбачено кілька основних, різних за своєю суворістю покарань. Суд, виходячи з принципу справедливості покарання, має застосувати більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин лише тоді, коли менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження нею нових злочинів.
Відповідно до пункту 71 частини першої статті 51 КК України, до осіб, визнаних винними у вчиненні кримінального правопорушення, судом може бути застосований такий вид покарання, як пробаційний нагляд.
Пробаційний нагляд, згідно частини першої статті 52 КК України, належить до основного покарання.
Положеннями статті 591 КК України визначено, що покарання у виді пробаційного нагляду полягає в обмеженні прав і свобод засудженого, визначених законом і встановлених вироком суду, із застосуванням наглядових та соціально-виховних заходів без ізоляції від суспільства.  Суд покладає на засудженого до пробаційного нагляду такі обов`язки:  1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;  2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;  3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.  Суд може покласти на засудженого до пробаційного нагляду обов`язки:  1) використовувати електронний засіб контролю і нагляду та проживати за вказаною у рішенні суду адресою;  2) дотримуватися встановлених судом вимог щодо вчинення певних дій, обмеження спілкування, пересування та проведення дозвілля;  3) працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано посаду (роботу);  4) виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою;  5) пройти курс лікування від наркотичної, алкогольної залежності, розладів психіки та поведінки внаслідок вживання психоактивних речовин або захворювання, що становить небезпеку для здоров`я інших осіб.  Обов`язок використовувати електронний засіб контролю і нагляду встановлюється судом на строк від одного місяця до одного року.  Пробаційний нагляд призначається на строк від одного до п`яти років.  Пробаційний нагляд не призначається особам, які під час відбування цього виду покарання вчинили кримінальне правопорушення.
Особливості кримінальної відповідальності та покарання неповнолітніх передбачені розділом ХV Кримінального кодексу України.
Так, згідно пункту 4 частини першої статті 98 КК України, до неповнолітніх, визнаних винними у вчиненні кримінального правопорушення, судом може бути застосоване такий основний вид покарання, як пробаційний нагляд.
Відповідно до статті 101 КК України, пробаційний нагляд застосовується до неповнолітніх відповідно до статті 59-1 цього Кодексу. Пробаційний нагляд стосовно неповнолітніх призначається на строк від одного до двох років.
З урахуванням вищенаведеного, суд, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного, обставину, що пом`якшує його вину покарання, а також умови його життя та виховання, вплив на нього дорослих, рівень розвитку й інші особливості його особи, вважає за необхідне призначити ОСОБА_16 покарання у виді пробаційного нагляду строком на 2 (два) роки, з покладенням на нього на підставі п.п.1, 2, 3 ч.2, п.4 ч.3 ст.59-1 КК України, наступних обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.
Більш м`яке покарання у виді штрафу, на переконаннясуду, не може бути застосоване з огляду на відсутність в матеріалах даного кримінального провадження даних щодо наявності будь-якого заробітку (доходу) у ОСОБА_16 та реальної спроможності ним сплатити штраф у розмірі, зазначеному в санкції ч.1 ст.296 КК України.
Окрім цього, суд вважає, що покарання у виді штрафу, з огляду на встановлені у цьому кримінальному провадженні обставини, не буде відповідати загальним засадам призначення покарання, принципам законності, справедливості, обґрунтованості й індивідуалізації покарання та не сприятиме виправленню засудженого і запобіганню вчиненню ним нових правопорушень.
При ухваленні даного вироку, суд, серед іншого врахував, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. 
Вимога додержувати справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, які згідно з частиною першою статті 9 Конституції України, є частиною національного законодавства України.
Конституційний Суд України у рішенні від 02 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив, що окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та межі покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного (абзац п`ятий підпункту 4.1 пункту 4 мотивувальної частини рішення).
Такий висновок узгоджується і з практикою Європейського суду з прав людини, який зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним (рішення у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року, заява №10249/03) (рішення Конституційного Суду від 26 січня 2011 року № 1-рп/2011).
Визначений захід примусу, на переконання суду, відповідає вимогам справедливості при призначенні покарання і відображає співмірність злочину та кари, та здатний внести корективи в соціально-психологічні властивості ОСОБА_16 , нейтралізувати негативні настанови та змусити його додержуватись положень закону про кримінальну відповідальність.
Визначене судом покарання відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).
За пунктом 2 частини четвертої статті 374 КПК України, в разі визнання особи винуватою у резолютивній частині вироку, з-поміж іншого, зазначається початок строку відбування покарання.
Відповідно до частини першої статті 492 КВК України, строк покарання у виді пробаційного нагляду обчислюється з дня постановки засудженого на облік уповноваженим органом з питань пробації.
З урахуванням цього, строк покарання у виді пробаційного нагляду необхідно обчислювати з дня постановки ОСОБА_16 на облік уповноваженим органом з питань пробації.
Згідно частини 9 статті 100 КПК України, питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.
Речовий доказ, вилучений в ході розслідування кримінального провадження, а саме DVD-R диск із відеозаписом із камери відеоспостереження магазину «Акація» (постанова начальника СД відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області майора ОСОБА_52 від 28.10.2023 року), після набуття вироком законної сили, необхідно залишити в матеріалах кримінального провадження.
Заходи забезпечення кримінального провадження відносно обвинуваченого в ході досудового розслідування та судового розгляду не застосовувались.
Витрати на залучення експерта в кримінальному провадженні відсутні.
Відповідно до частин першої, другої статті 374 КПК України, вирок суду складається зокрема зі вступної частини, у якій зазначаються дата та місце його ухвалення.
Згідно роз`яснень викладених в узагальнені Верховного Суду України від 01.08.2004 року «Про якість складання й оформлення судових рішень у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення», суди повинні керуватися положенням про те, що датою постановлення вироку є день його підписання складом суду, незалежно від тривалості часу, протягом якого відбувалася нарада суддів, а місцем його постановлення – місто чи інший населений пункт, де це фактично мало місце.
Оскільки днем підписання вироку є 03 лютого 2026 року, то датою його постановлення є саме цей день.
Відповідно до положень частини 15 статті 615 КПК України, в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитись проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.
Керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_89 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України, та із застосуванням ст.101 КК України, призначити йому покарання у виді пробаційного нагляду строком на 2 (два) роки.
На підставі п.п.1, 2, 3 ч.2, п.4 ч.3 ст.59-1 КК України, покласти на ОСОБА_16 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.
Строк покарання у виді пробаційного нагляду обчислювати з дня постановки ОСОБА_16 на облік уповноваженим органом з питань пробації.
Речовий доказ, вилучений в ході розслідування кримінального провадження, а саме DVD-R диск із відеозаписом із камери відеоспостереження магазину «Акація» (постанова начальника СД відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області майора ОСОБА_52 від 28.10.2023 року), після набуття вироком законної сили, залишити в матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Роз`яснити засудженому, що він має право подати та/або заявити клопотання про помилування, про ознайомлення із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження. 
Копію цього вироку негайно після його проголошення вручити під розписку засудженому та прокурору.

Суддя