ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33601 , м. Рівне, вул. Яворницького, 59
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА

16 січня 2026 року   Справа № 924/998/25 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючий суддя Петухов М.Г., суддя Гудак А.В. , суддя Олексюк Г.Є. 

розглянувши без повідомлення учасників справи клопотання представника ОСОБА_1 
про стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу
у справі № 924/998/25 
за позовом  ОСОБА_2 
до Акціонерного товариства "Хмельницькобленерго"
треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: ОСОБА_1 ; ОСОБА_3 ; ОСОБА_4 
про:
- визнання недійсним з моменту прийняття рішення Наглядової ради АТ "Хмельницькобленерго" від 10.10.2023 (протокол №5) щодо затвердження ринкової вартості та ціни викупу 1 акції АТ "Хмельницькобленерго"; 
- визнання недійсним з моменту прийняття рішення по питанню №1 Загальних зборів акціонерів АТ "Хмельницькобленерго", які були проведені 17.11.2023 (протокол №35 від 28.11.2023)

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до Господарського суду Хмельницької області із позовом до Акціонерного товариства "Хмельницькобленерго", в якому просив: визнати недійсним з моменту прийняття рішення Наглядової ради АТ "Хмельницькобленерго" від 10.10.2023 (протокол №5) щодо затвердження ринкової вартості та ціни викупу 1 акції АТ "Хмельницькобленерго"; визнати недійсним з моменту прийняття рішення по питанню №1 Загальних зборів акціонерів АТ "Хмельницькобленерго", які були проведені 17.11.2023 (протокол №35 від 28.11.2023).
Господарський суд Хмельницької області рішенням від 05.11.2025 у справі № 924/998/25 в позові відмовив.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням до Північно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою звернувся ОСОБА_2 , у якій просив рішення Господарського суду Хмельницької області від 05.11.2025 у справі №924/998/25 скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю. 
Північно-західний апеляційний господарський суд постановою від 06.01.2026 апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишив без задоволення, а рішення Господарського суду Хмельницької області від 05.11.2025 у справі № 924/998/25 - без змін.
В подальшому, на адресу суду апеляційної інстанції від представника ОСОБА_1 надійшло клопотання про стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу, відповідно до якого представник просить стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15 000 грн.
Північно-західний апеляційний господарський суд ухвалою від 09.01.2025 клопотання представника ОСОБА_1 про стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу прийняв до провадження Північно-західного апеляційного господарського суду. Постановив розгляд клопотання представника ОСОБА_1 про стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу здійснювати без повідомлення учасників справи. Запропонував ОСОБА_2 в строк до 14.01.2026 надати письмові пояснення з правовою позицією щодо клопотання представника ОСОБА_1 про стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу.
Позивач 12.01.2026 подав пояснення, в котрих вказує, що:
- участь третьої особи у справі не була обов`язковою та не визначала результат розгляду спору, а її процесуальна позиція повністю дублювала позицію відповідача, без внесення будь-яких нових або самостійних правових аргументів;
- сам факт укладення договору про надання правничої допомоги та його оплати не є безумовною підставою для їх стягнення з іншої сторони, що неодноразово підкреслювалося Верховним Судом;
- заявлені витрати не відповідають критерію необхідності, оскільки фактичний обсяг виконаних робіт є мінімальним та не потребував значних витрат часу або спеціальних знань;
- заявлені витрати за підготовку та направлення відзиву на апеляційну скаргу є також непропорційними та завищеними, оскільки зазначені заперечення не містили нових правових або фактичних обставин, не розширювали правову позицію третьої особи, не супроводжувалися поданням будь-яких нових доказів; фактично повторювали раніше викладені твердження;
Підготовка заяв про вступ у справу та про ознайомлення з матеріалами справи, так само як і заяви про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, має виключно технічний характер і не потребує спеціальної правової підготовки чи значних інтелектуальних зусиль адвоката, оскільки такі заяви є стандартними (шаблонними) процесуальними документами, зміст яких не залежить від фактичних або правових обставин конкретної справи;
- фактично єдине повноцінне судове засідання у справі відбулося 29.12.2025. Натомість 06.01.2026 судом було лише проголошено вступну та резолютивну частини судового рішення, що не передбачало участі адвоката, не вимагало надання будь-яких додаткових пояснень по суті спору та не супроводжувалося вчиненням процесуальних дій з боку представників учасників справи;
- під час апеляційного розгляду справи фактичну активну процесуальну участь здійснював безпосередньо ОСОБА_1 , який особисто реалізовував свої процесуальні права, зокрема: брав участь у судових дебатах, надавав усні пояснення по суті спору, відповідав на запитання колегії суддів, ставив запитання іншим учасникам процесу та висловлював власну правову позицію;
- відзив на апеляційну скаргу, поданий ОСОБА_1 , було подано з пропуском установленого процесуального строку.
За наведеного позивач просить відмовити повністю у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 витрат на професійну правничу допомогу, а в разі якщо суд дійде висновку про можливість часткового відшкодування, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу до 3 000 грн.
Розглянувши клопотання представника ОСОБА_1 про стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку про її часткове задоволення, з огляду на таке.
Частиною 1 статті 244 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:
1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;
2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати;
3) судом не вирішено питання про судові витрати.
Суд звертає увагу на те, що додаткове судове рішення - це засіб виправлення неповноти основного судового рішення. Через незмінність судового рішення суд, який його ухвалив, не вправі його скасувати чи змінити, проте, він має право виправити деякі його недоліки, зокрема неповноту. Неповнота судового рішення може полягати в невирішеності деяких питань, що стояли перед судом.
Відповідно до ст. 59 Конституції України встановлено, що кожен має право на професійну правничу допомогу.
Реалізація кожним права на правову допомогу не може залежати від статусу особи та характеру її правовідносин з іншими суб`єктами права. Правову позицію щодо цього висловив Конституційний Суд України у рішенні від 16.11.2000 №13-рп/2000 у справі про право вільного вибору захисника.
Зокрема, в абзаці п`ятому пункту 5 мотивувальної частини зазначеного рішення визначається, що "закріпивши право будь-якої фізичної особи на правову допомогу, конституційний припис "кожен є вільним у виборі захисника своїх прав" (ч. 1 ст. 59 Конституції України) за своїм змістом є загальним і стосується не лише підозрюваного, обвинуваченого чи підсудного, а й інших фізичних осіб, яким гарантується право вільного вибору захисника з метою захисту своїх прав та законних інтересів, що виникають з цивільних, трудових, сімейних, адміністративних та інших правовідносин".
Конституційне право кожного на правничу допомогу за своєю суттю є гарантією реалізації, захисту та охорони інших прав і свобод людини і громадянина, і в цьому полягає його соціальна значимість.
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України).
Положеннями статті 16 ГПК України визначено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до приписів статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:
1) на професійну правничу допомогу;
2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;
3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;
4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.
Згідно з приписами статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що право сторони, яка має намір отримати за результатами розгляду спору по суті відшкодування витрат на професійну правничу допомогу за рахунок іншої сторони, виходячи з положень статей 124, 129 ГПК України, кореспондується з її обов`язками: по-перше, зазначити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла або очікує понести у зв`язку із розглядом справи у першій заяві по суті спору; по-друге, заявити про розподіл судових витрат до закінчення судових дебатів у справі та повідомити про надання відповідних доказів у визначені ГПК України строки; по-третє, подати до суду докази на підтвердження розміру таких витрат з дотриманням вимог ч. 8 ст. 129, ст. 221 ГПК України.
Колегія суддів вказує, що 23.12.2025 від представника ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому було заявлено попередній орієнтовний розрахунок витрат на професійну правничу допомогу в суді 15 000 грн, а також заявлено про їх розподіл. 
Північно-західний апеляційний господарський суд ухвалою від 29.12.2025 в задоволенні заяви представника ОСОБА_1 про поновлення строку на подання відзиву відмовив. Відзив ОСОБА_1 залишив без розгляду.
У разі неподання учасником справи попереднього розрахунку у суду є право, а не обов`язок відмовити у відшкодуванні відповідних судових витрат. Тобто сам по собі факт неподання стороною попереднього розрахунку судових витрат разом з першою заявою по суті спору не є безумовною та абсолютною підставою для відмови у відшкодуванні відповідних судових витрат (постанови Верховного Суду від 10.11.2022 у справі №910/9024/21, від 11.01.2024 у справі № 924/423/23, від 28.08.2025 у справі № 910/8275/24). З огляду на викладене, відмова у відшкодуванні витрат на правову допомогу є правом суду, а не обов`язком, реалізація якого є наслідком доведення стороною обставин того, що неподання іншою стороною попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат, які ця особа понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, порушило принцип змагальності та завадило стороні спору належним чином висловити свої міркування щодо їх обґрунтованості та співмірності заявлених до стягнення витрат. Вказане узгоджується з позицією, викладеною у постановах Верховного Суду від 29.09.2022 у справі № 910/3055/20, від 14.12.2021 у справі № 922/676/21, від 18.01.2022 у справі № 910/2679/21, від 21.06.2022 у справі № 908/574/20, від 13.06.2023 у справі № 923/515/21, від 08.02.2024 у справі №295/3068/20).
Зі змісту диспозитивної норми ч. 2 ст. 124 ГПК України вбачається, що у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може, але не зобов`язаний відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, що свідчить про дискреційний характер відповідних повноважень суду. Аналогічні висновки Верховного Суду викладені, зокрема у постанові від 12.11.2024 у справі № 917/541/24.
Застосування відповідних положень ст. 124 ГПК України вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням обставин кожної справи (постанови Верховного Суду від 08.02.2024 у справі № 295/3068/20, від 18.01.2024 у справі №927/885/17).
Тому, суд не вбачає підстав для відмови в розподілі судових витрат лише з цієї підстави. 
В судовому засіданні Північно-західного апеляційного господарського суду 29.12.2025 представник ОСОБА_1 до закінчення судових дебатів просив стягнути на користь свого довірителя витрати на професійну правничу допомогу.
Апеляційний господарський суд бере до уваги, що у розумінні положень частини п`ятої статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Крім того, у частині п`ятій наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може також відступити від вказаного у частині четвертій статті 129 ГПК України загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Зокрема, відповідно до частини п`ятої статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 129 ГПК України, визначені також положеннями частин шостої, сьомої, дев`ятої статті 129 цього Кодексу.
Отже, під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд:
1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині четвертій статті 126 ГПК України (а саме: співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони;
2) з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні витрат, понесених нею на правову допомогу повністю або частково - керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою - сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України (а саме: пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення або заявлення неспівмірно нижчою суми судових витрат, порівняно з попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. (Аналогічний висновок викладено в додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц та в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18).
Також суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом. (Аналогічний висновок викладено в додатковій постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.02.2022 у справі №925/1545/20).
Частиною 8 статті 129 ГПК України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Суд зауважує, що в судовому засіданні суду апеляційної інстанції 29.12.2025, представник ОСОБА_1 вказував про подання відповідних доказів протягом п`яти днів після ухвалення судом апеляційної інстанції рішення.
Судові витрати третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, стягуються на її користь із сторони, визначеної відповідно до вимог цієї статті, залежно від того заперечувала чи підтримувала така особа заявлені позовні вимоги (ч. 13 ст. 129 ГПК України).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Як вбачається з матеріалів справи, правнича допомога в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 надавалася Адвокатським об`єднанням "Мельник і Арцишевський".
Зокрема, 22.12.2025 між Адвокатським об`єднанням "Мельник і Арцишевський" (Адвокатське об`єднання) та ОСОБА_1 (Клієнт) був укладений Договір про надання правової допомоги (далі – Договір, т. 3, а. с. 104-105) відповідно до п. 1.1. якого сторони домовились, що Адвокатське об`єднання зобов`язується надати (-вати) Клієнту правову (правничу) допомогу на умовах і в порядку, що визначені Договором, а Клієнт зобов`язується оплатити надання такої правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання Договору, у випадку, якщо така оплата прямо передбачена цим Договором.
Згідно із п. 1.2. Договору відповідно до умов цього Договору Адвокатське об`єднання зобов`язується надати Клієнту правову (правничу) допомогу в Північно-західному апеляційному господарському суді у справі №924/998/25 за позовною заявою ОСОБА_2 до відповідача: Акціонерного товариства "Хмельницькобленерго", апелянт (скаржник): ОСОБА_2 , третя особа 1 без самостійних вимог на стороні відповідача: ОСОБА_1 , третя особа 2 особа без самостійних вимог на стороні відповідача: ОСОБА_3 , третя особа 3 без самостійних вимог на стороні відповідача: ОСОБА_4 про визнання недійсним з моменту прийняття рішення Наглядової ради АТ "Хмельницькобленерго" від 10.10.2023 (протокол №5) щодо затвердження ринкової вартості та ціни викупу 1 акції АТ "Хмельницькобленерго"; визнання недійсним з моменту прийняття рішення. Правова (правнича) допомога у згаданій справі включає (але не виключно): - надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань; - складення необхідних Клієнту заяв по суті справи, як то: відзиву на апеляційну скаргу, заперечення з приводу відповіді на відзив, пояснень по суті спору, а також заяв, скарг, процесуальних заяв, клопотань та інших документів правового характеру; представництво інтересів Клієнта в Північно-західному апеляційному господарському суді; захист прав, свобод і законних інтересів Клієнта у відносинах з державними органами, фізичними та юридичними особами, пов`язаними з вищенаведеною судовою справою; - надавати, в разі необхідності, іншу правову допомогу. Надання такої допомоги повинно бути узгоджене Сторонами шляхом внесення відповідних змін до цього Договору чи шляхом укладення окремого Договору.
За умовами п. п. 3.1.-3.5. Договору оплата за цим Договором складається з:
а) гонорару, що виплачується Клієнтом в якості оплати правової допомоги, що надана Адвокатським об`єднанням за цим Договором;
б) сум, що виплачуються Клієнтом Адвокатському об`єднанню як покриття попередньо узгоджених з Клієнтом та документально підтверджених витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги за цим Договором (п.3.1. Договору);
За надання правової допомоги, передбаченої предметом цього Договору, Клієнт виплачує Адвокатському об`єднанню гонорар в розмірі 15 000 грн.
До складу витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги за цим Договором, що підлягають відшкодуванню Клієнтом Адвокатському об`єднанню, відносяться:
а) поштові витрати, видатки на оплату нотаріального посвідчення документів та їх перекладу;
б) транспортні витрати (видатки на проїзд до місця надання правової допомоги, якщо таке місце не співпадає з місцем укладення цього Договору);
в) видатки на оплату роботи фахівців (спеціалістів), експертів, якщо такі висновки запитуються з метою надання правової допомоги в межах цього Договору;
г) оплата друкарських, копіювальних та інших технічних робіт;
д) телефоні розмови, якщо такі здійснюються в режимі міжнародних дзвінків.
Усі перелічені вище витрати мають бути попередньо узгоджені з Клієнтом. Якщо необхідність понесення фактичних витрат певних додаткових видів або збільшення їх орієнтовного обсягу, визначеного раніше, з`ясувалася після укладення Договору, Адвокатське об`єднання повинно повідомити про це Клієнта і отримати його згоду на погашення необумовлених раніше витрат.
Оплата видатків, передбачених в пункті 3.3 цього Договору, відбувається виключно на підставі наданих Адвокатським об`єднанням документів, що підтверджують здійснення таких виплат та/або понесення витрат.
Клієнт проводить виплату гонорару, обумовленого в пункті 3.2 цього Договору, не пізніше 5 (п`яти) банківських днів з дати підписання Сторонами акту, який засвідчує факт надання правової допомоги.
Відповідно до Акту прийому – передачі наданої правничої допомоги від 07.01.2026 за Договором про надання правничої допомоги від 22.12.2025, АО "Мельник і Арцишевський" були виконані та підлягають оплаті такі види правничої допомоги (т. 3, а. с. 103):
23.12.2025
1. Складення у Північно-західний апеляційний господарський суд від ОСОБА_1 у справі №924/998/25 за позовом ОСОБА_2 до АТ "Хмельницькобленерго", третя особа 2: ОСОБА_3 ; третя особа 3: ОСОБА_4 про визнання н/д з моменту прийняття рішення Наглядової ради АТ "Хмельницькобленерго" від 10.10.2023 (протокол №5) щодо затвердження ринкової вартості та ціни викупу 1 акції АТ "Хмельницькобленерго"; визнання недійсним з моменту прийняття рішення, відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_2 .
2. Складення у Північно-західний апеляційний господарський суд від ОСОБА_1 у справі №924/998/25 за позовом ОСОБА_2 до АТ "Хмельницькобленерго", третя особа 2: ОСОБА_3 ; третя особа 3: ОСОБА_4 про визнання н/д з моменту прийняття рішення Наглядової ради АТ "Хмельницькобленерго" від 10.10.2023 (протокол №5) щодо затвердження ринкової вартості та ціни викупу 1 акції АТ "Хмельницькобленерго"; визнання недійсним з моменту прийняття рішення, заяви про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.
3. Оформлення поштових документів і відправка цінними листами з описами вкладення ОСОБА_2 копій вищезазначених відзиву на апеляційну скаргу і заяви про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.
4. Подання у Північно-західний апеляційний господарський суд через модуль (підсистему) "Електронний суд" згаданих відзиву на апеляційну скаргу і заяви про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.
23.12.2025
Подання у Північно-західний апеляційний господарський суд від ОСОБА_1 у справі №924/998/25 за позовом ОСОБА_2 до АТ "Хмельницькобленерго" через модуль (підсистему) "Електронний суд" заяви про вступ у справу; заяви про ознайомлення з матеріалами справи в електронному вигляді.
29.12.2025 
Представництво інтересів ОСОБА_1 у Північно-західному апеляційному господарському суді в режимі відеоконференції у справі №924/998/25 за позовом ОСОБА_2 до АТ "Хмельницькобленерго", третя особа 2: ОСОБА_3 ; третя особа 3: ОСОБА_4 про визнання недійсним з моменту прийняття рішення Наглядової ради АТ "Хмельницькобленерго" від 10.10.2023 (протокол №5) щодо затвердження ринкової вартості та ціни викупу 1 акції АТ "Хмельницькобленерго"; визнання недійсним з моменту прийняття рішення по питанню №1 Загальних зборів акціонерів АТ "Хмельницькобленерго" від 17.11.2023 (протокол №35 від 28.11.2023).
06.01.2026
Представництво інтересів ОСОБА_1 у Північно-західному апеляційному господарському суді в режимі відеоконференції у справі №924/998/25 за позовом ОСОБА_2 до АТ "Хмельницькобленерго", третя особа 2: ОСОБА_3 ; третя особа 3: ОСОБА_4 про визнання недійсним з моменту прийняття рішення Наглядової ради АТ "Хмельницькобленерго" від 10.10.2023 (протокол №5) щодо затвердження ринкової вартості та ціни викупу 1 акції АТ "Хмельницькобленерго"; визнання недійсним з моменту прийняття рішення по питанню №1 Загальних зборів акціонерів АТ "Хмельницькобленерго" від 17.11.2023 (протокол №35 від 28.11.2023). 
Суд враховує, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права (подібний висновок наведено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21).
Матеріали справи містять копії рахунку № 3/01-26 від 07.01.2026 та копії квитанції до платіжної інструкції № 5235632 від 07.01.2026 на суму 15 000 грн (т. 3, а. с. 97-98).
За змістом ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (договір про надання правничої допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правничої допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Відповідно до ст. 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
У ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
За змістом наведеної норми адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.
За ст. 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09.06.2017, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю. Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката.
Як вказано вище, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені ч. 5, 7 та 9 ст. 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
У такому випадку суд, керуючись ч. 5-7, 9 ст. 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково та, відповідно, не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Вказана правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.
У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який водночас повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у ч. 4 ст. 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям (аналогічну правову позицію викладено у додаткових постановах Верховного Суду від 21.05.2019 у справі №903/390/18, від 21.01.2020 у справі №916/2982/16, від 07.07.2020 у справі №914/1002/19).
При визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).
Суд бере до уваги, що у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі №905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі №922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Суд апеляційної інстанції зауважує, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18 та від 16.22.2022 у справі №922/1964/21.
Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі "East/West Alliance Limited" проти України" від 23.01.2014 (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява N 19336/04, § 268)).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Тому, з огляду на викладене, враховуючи розумну необхідність судових витрат для цієї справи, оцінюючи надані юридичні послуги та враховуючи заперечення позивача, критерій розумної необхідності судових витрат для конкретної цієї справи, апеляційний господарський суд враховує таке.
Як зазначено вище, відзив на апеляційну скаргу, поданий представником ОСОБА_1 був залишений без розгляду. Підставою вказаного було пропуск встановленого строку на його подання та відмова в його поновленні. 
З приводу складання та подання процесуальних документів, а саме заяв про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, про вступ у справу; заяви про ознайомлення з матеріалами справи в електронному вигляді, то суд апеляційної інстанції враховує, що подання заяв з процесуальних питань залежить виключно від волевиявлення учасника справи і є його правом. Крім того, подання заяви про участь в судовому в режимі відеоконференції не вимагає значного часу і є радше технічною дією (подібні правові висновки викладені в постановах Верховного Суду постановах від 28.01.2025 у справі №910/5810/24 та від 04.03.2025 у справі № 922/1290/24).
Щодо участі в судових засіданнях. Суд бере до уваги, що представник приймав участь в двох судових засіданнях. 
Крім того, Верховний Суд неодноразово зазначав, що участь у судовому засіданні являє собою не формальну присутність на ньому, а підготовку адвоката до цього засідання, витрачений час на дорогу до судового засідання та у зворотному напрямку, його очікування та безпосередню участь у судовому засіданні. Такі стадії представництва інтересів у суді, як прибуття на судове засідання та очікування цього засідання є невідворотними та не залежать від волі чи бажання адвоката. При цьому одночасно вчиняти якісь інші дії на шляху до суду чи під залом судового засідання адвокат не може та витрачає на це свій робочий час. Такі стадії як прибуття до суду чи іншої установи та очікування є складовими правничої допомоги, які в комплексі з іншими видами правничої допомоги сприяють забезпеченню захисту прав та інтересів клієнта. З урахуванням наведеного час, який адвокат витрачає на дорогу для участі у судовому засіданні, є складовою правничої допомоги і підлягає компенсації нарівні з іншими витратами (постанови Верховного Суду від 25.05.2021 у справі № 910/7586/19, від 20.07.2021 у справі № 922/2604/20, від 01.12.2021 у справі №641/7612/16-ц, від 18.05.2022 у справі № 910/4268/21).
Окремо суд зважає і на те, що в судовому засіданні 06.01.2026 було лише оголошено скорочений текст постанови суду апеляційної інстанції та явка учасників справи, їх представників не визнавалася обов`язковою.
Посилання скаржника на те, що позиція ОСОБА_1 збігалася із позицією відповідача, то суд їх оцінює критично, оскільки ОСОБА_1 заперечував проти позовних вимог, з підстав не порушення прав позивача, а відповідач фактично визнавав позовні вимоги, однак просив суд відмовити в позові, через пропуск позовної давності.
Крім того, апеляційний господарський суд, при наданні оцінки послугам з правничої допомоги також врахував, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої ухвалене рішення, понесених збитків, але й спонукання боржника утримуватися від вчинення дій, що в подальшому спричиняють необхідність поновлення порушених прав та інтересів позивача (подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 04.10.2021 у справі № 640/8316/20, від 21.10.2021 у справі №420/4820/19).
Водночас процедура стягнення витрат на правову допомогу не може використовуватися як інститут безпідставного збагачення та як інститут покарання за недобросовісну процесуальну поведінку одного з учасників провадження, оскільки таке стягнення не переслідуватиме легітимну мету та не відповідатиме процесуальній суті передбаченої положеннями ГПК України компенсації таких витрат (подібна позиція викладена в додаткових постановах Верховного Суду від 03.12.2024 у справі № 908/314/18, від 12.12.2024 у справі № 920/882/23(920/234/19), від 26.11.2024 у справі № 922/1792/24, від 19.11.2024 у справі № 873/103/24).
Враховуючи викладене в сукупності, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що обсяг наданих ОСОБА_1 юридичних послуг та їх вартості, є обґрунтованим та підтвердженим в загальному розмірі 10 000 грн, і в такій сумі підлягають стягненню з позивача на користь ОСОБА_1 .
Оскільки в постанові Північно-західного апеляційного господарського суду від 06.01.2026 у справі №924/998/25 не було вирішено питання щодо розподілу цих витрат, керуючись ст. 244 ГПК України, суд вважає за необхідне ухвалити додаткову постанову у справі № 924/998/25.
Керуючись ст. ст. 126, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Клопотання представника ОСОБА_1 про стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу задовольнити частково.
2. Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) - 10 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.
3. В стягненні 5 000 грн витрат на професійну правничу допомогу відмовити.
4. Господарському суду Хмельницької області видати наказ на виконання цієї постанови.
5. Додаткова постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках, строках та порядку встановлених статтями 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Петухов М.Г. 

Суддя   Гудак А.В.

Суддя   Олексюк Г.Є.