ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

22 січня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 280/6785/25	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Головко О.В. (доповідач),
суддів: Ясенової Т.І., Суховарова А.В., 

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області 
на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2025 року (суддя Семененко Марина Олександрівна) в адміністративній справі 
за позовом ОСОБА_1 
до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області 
третя особа Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області 
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, 

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просить: визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 23.07.2025 № 083950007673 про відмову в проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 ; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити ОСОБА_1 з 16.07.2025 пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ в розмірі 60 відсотків від заробітку, вказаного у довідках Департаменту соціального захисту населення Запорізької міської ради від 04.07.2025 № 02.03-24/37, № 02.03-24/38, № 02.03-24/39.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2025 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 23.07.2025 № 083950007673 про відмову ОСОБА_1 у переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу». Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області з 16.07.2025 перевести ОСОБА_1 на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ з урахуванням пункту 12 розділу XII Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VІІІ, в розмірі 60 відсотків від заробітку, вказаного у довідках Департаменту соціального захисту населення Запорізької міської ради від 04.07.2025 № 02.03-24/37, № 02.03-24/38, № 02.03-24/39.
Висновки суду першої інстанції ґрунтуються на тому, що час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом № 2493-III, зараховується до стажу державної служби, що відповідає правовим висновкам, викладеним у постановах Верховного Суду від 22 листопада 2018 року у справі № 500/6640/16, від 10 лютого 2021 року у справі № 825/1453/18. Станом на 01.05.2016 спеціальний стаж позивача на посадах державної служби (у тому числі з урахуванням стажу на посадах місцевого самоврядування, який враховується до стажу державної служби) становить більше 20 років, що є достатнім для призначення пенсії за віком відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ, при цьому, наявність у позивача віку та страхового стажу, передбачених частиною 1 статті 37 Закону № 3723-ХІІ, відповідачем не заперечується.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи та нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення. Зазначає, що стаж роботи на посадах в органах місцевого самоврядування зараховувався до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії державного службовця, лише до 04.07.2001. Також відповідач зазначає про відсутність підстав для врахування наданих позивачем довідок від 04.07.2025 № 02.03-24/37, № 02.03-24/38, № 02.03-24/39.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків.
Судом першої інстанції встановлено, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в пенсійному органі та отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону № 1058-IV.
ОСОБА_1 16.07.2025 звернулась до ГУ ПФУ в Запорізькій області з заявою про переведення її з пенсії, призначеної відповідно до Закону № 1058-IV, на пенсію за віком відповідно до Закону № 889-VІІІ з урахуванням ст. 37 Закону № 3723-ХІІ (а.с. 23-24).
Заява ОСОБА_1 від 16.07.2025 в порядку екстериторіальності розглянута ГУ ПФУ у Львівській області, рішенням якого № 083950007673 від 23.07.2025 позивачеві відмовлено у переведенні на пенсію державного службовця та зазначено, що згідно з п. 10, 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VІІІ зараховано періоди роботи ОСОБА_1 з 13.04.1995 по 14.09.1995 на посаді спеціаліста відділу субсидій Ленінського райвиконкому Запорізької області, з 15.09.1995 по 04.11.1997 на посаді спеціаліста І категорії відділу житлових субсидій Ленінської районної адміністрації Запорізької області, з 05.11.1997 по 30.06.1998 на посаді спеціаліста відділу житлових субсидій Ленінської районної адміністрації Запорізької області, з 01.07.1998 по 03.07.2001 на посаді спеціаліста І категорії відділу житлових субсидій Ленінської районної адміністрації Запорізької області (до набрання чинності Законом № 2493-ІІ). З 04.07.2001 посада спеціаліста І категорії відділу житлових субсидій Ленінської районної адміністрації Запорізької області віднесена до категорії посадових осіб місцевого самоврядування, а не до відповідних категорій посад державних службовців. Стаж на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців становить 06 років 02 місяці 21 день. Враховуючи вищенаведене ОСОБА_1 підстав для проведення перерахунку відповідно до Закону України «Про державну службу» немає, оскільки заявниці відсутній необхідний стаж (а.с. 52).
Не погодившись з таким рішенням, ОСОБА_1 звернулась до суду з цим позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам та висновкам суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції зазначає, що принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначається Законом України «Про державну службу» № 889-VIII, який набрав чинності 01.05.2016.
Статтею 90 Закону № 889-VIII передбачено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Згідно з пунктом 2 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII з 1 травня 2016 року втратив чинність Закон України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.
Відповідно до пункту 10 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Положеннями пункту 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII встановлено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Частиною першою статті 37 Закону № 3723-XII встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
Отже, за наявності у особи станом на 01.05.2016 певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ, але за наявності такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 04.04.2018 у справі № 822/254/18, від 15.12.2020 у справі № 560/2398/19, від 18.03.2021 у справі № 500/5183/17.
Як встановлено апеляційним судом, фактичною підставою для відмови позивачу у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» є відсутність у неї права на призначення пенсії за Законом України «Про державну службу» № 3723-XII, оскільки вона не має необхідного стажу роботи на посадах державної служби станом на 01.05.2016, зважаючи на те, що з 04.07.2001 посада спеціаліста І категорії відділу житлових субсидій Ленінської районної адміністрації Запорізької області віднесена до категорії посадових осіб місцевого самоврядування, а не до відповідних категорій посад державних службовців.
Згідно з записами трудової книжки НОМЕР_1 від 20.07.1978 ОСОБА_1 працювала на таких посадах:
- 13.04.1995 прийнята на посаду спеціаліста ІІ категорії відділу субсидій Ленінського райвиконкому Запорізької області;
- 13.07.1995 прийнято присягу державного службовця;
- 14.09.1995 у зв`язку з ліквідацією звільнена за переводом до Ленінської районної адміністрації Запорізької області;
- 15.09.1995 прийнята по переводу на посаду спеціаліста І категорії відділу житлових субсидій Ленінської районної адміністрації Запорізької області;
- 04.11.1997 звільнена за переводом до Ленінської районної ради Запорізької області;
- 05.11.1997 прийнята на посаду спеціаліста І категорії відділу житлових субсидій Ленінської районної ради Запорізької області;
- 30.06.1998 звільнена по переводу до Ленінської районної адміністрації Запорізької області;
- 01.07.1998 прийнята на посаду спеціаліста І категорії відділу житлових субсидій Ленінської районної адміністрації Запорізької області;
- 09.08.2002 звільнена з посади за переведенням до управління праці та соціального захисту населення Ленінської районної адміністрації Запорізької міської ради;
- 10.08.2002 призначена на посаду спеціаліста І категорії підвідділу розрахунків відділу житлових субсидій Управління соціального захисту населення Ленінської районної адміністрації м. Запоріжжя;
- 05.04.2011 – звільнена за переведенням до Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради;
- 06.04.2011 - працювала за переведенням на посаді спеціаліста І категорії відділу прийняття рішень Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради; присвоєно 11 ранг посадової особи місцевого самоврядування;
- 06.04.2013 – присвоєно черговий ранг посадової особи місцевого самоврядування; 
- 17.03.2021 – розпорядженням міського голови від 12.03.2021 призначена на вакантну посаду головного спеціаліста відділу прийняття рішень.
Отже, станом на 01.05.2016 ОСОБА_1 займала посаду спеціаліста І категорії відділу прийняття рішень Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради.
Також в трудовій книжці містяться відомості про прийняття позивачем 13.07.1995 присяги державного службовця (а.с. 11) та 01.08.2001 - присяги посадової особи місцевого самоврядування (а.с. 13). 04.07.2001 присвоєно 13 ранг посадової особи місцевого самоврядування.
Суд першої інстанції вірно зауважив, що до набрання чинності Законом № 889 діяв Порядок обчислення стажу державної служби, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 № 283, пунктом 2 якого визначено, що до стажу державної служби зараховується, зокрема, робота (служба) на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених у статті 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування.
При цьому 04.07.2001 набрав чинності Закон України «Про службу в органах місцевого самоврядування» від 07.06.2001 № 2493-III. 
Зокрема, пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 2493-III передбачено, що дія Закону України «Про державну службу» поширюється на органи і посадових осіб місцевого самоврядування в частині, що не суперечить Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», цьому Закону та іншим законам України, що регулюють діяльність місцевого самоврядування.
Верховний Суд у постанові від 10.05.2018, прийнятій у справі № 351/1792/17, зазначив, що після набрання чинності Законом України «Про державну службу» № 889-VIII положення законодавства в частині механізму обрахунку стажу державної служби не змінилися. Відповідно до статті 46 Закону України «Про державну службу» № 889-VIII та пункту 4 Порядку № 229, час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування» зараховується до стажу державної служби.
Наведене дає підстави для відхилення доводів апелянта про те, що стаж роботи на посадах в органах місцевого самоврядування зараховувався до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії державного службовця, лише до 04.07.2001.
Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 11.04.2023 у справі № 1.380.2019.003855.
Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області № 083950007673 та його скасування. 
Разом з тим колегія суддів вважає висновок суду першої інстанції в частині зобов`язання здійснення розрахунку у розмірі 60 відсотків від заробітку, зазначеного в довідках Департаменту соціального захисту населення Запорізької міської ради від 04.07.2025 № 02.03-24/37, № 02.03-24/38, № 02.03-24/39, з урахуванням виплачених сум, передчасним, оскільки позивач зверталася до відповідача про переведення її на пенсію державного службовця і пенсійним органом було відмовлено у задоволенні заяви у зв`язку з відсутністю у позивача стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, тобто звернення позивача і відмова відповідача стосувалися права на пенсію державного службовця, однак, питання розміру пенсії і врахування відповідних довідок відповідачем не вирішувалось.
У свою чергу суд не може перебирати на себе функцію пенсійного органу та вирішувати питання, рішення з якого відповідачем не приймалось, адже в такому випадку здійснюється втручання у дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень, що є неприпустимим відповідно до вимог закону. 
Враховуючи сукупність наведених обставин, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції допустив неправильне застосування норм матеріального права, що призвело до ухвалення неправильного рішення в окремій частині, що є підставою для його часткового скасування. 

Керуючись ст.ст. 243, 317, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд, 
п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області задовольнити частково.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2025 року в адміністративній справі № 280/6785/25 в частині зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити ОСОБА_1 розрахунок пенсії, виходячи з 60 відсотків від заробітку, зазначеного в довідках Департаменту соціального захисту населення Запорізької міської ради від 04.07.2025 № 02.03-24/37, № 02.03-24/38, № 02.03-24/39, з урахуванням виплачених сум, скасувати. 
У задоволенні позову в цій частині відмовити.
В іншій частині рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2025 року в адміністративній справі № 280/6785/25 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з 22 січня 2026 року та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повної постанови у випадках, передбачених статтею 328 КАС України.
Повна постанова складена 22 січня 2026 року.

Головуючий - суддя О.В. Головко 

суддя Т.І. Ясенова 

суддя А.В. Суховаров