Справа № 156/1361/25  Провадження №33/802/116/26 	Головуючий у 1 інстанції:Малюшевська І. Є. 	
	Доповідач: Гапончук  В. В.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2026 року         місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Гапончук В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Іваничівського районного суду Волинської області від 17 грудня 2025 року про притягнення  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешканця: АДРЕСА_2 , непрацевлаштованого, до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.204-1 КпАП України,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Іваничівського районного суду Волинської області від 17.12.2025 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КпАП України та призначено йому адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 (три тисячі чотириста) гривень 00 копійок.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок. 
ОСОБА_1  притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що 13.10.2025 року о 15 годині 15 хвилин в міжнароджному пункту пропуску "Устилуг-Зосин" в рамках прискореної реадмісії представниками Республіки Польща передано громадянина України  ОСОБА_1 , який 13.10.2025 року близько 01:45 годині в районі № 846 прикордонного знака здійснив незаконний перетин державного кордону з території України на територію Республіки Польща поза встановленим пунктом пропуску в обхід річки ОСОБА_2 , чим порушив вимоги ст.ст.9, 12 Закону України «Про державний кордон України», тобто вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч.1 ст.204-1 КпАП України (а.с.23-25). 
Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу в якій вважає постанову суду такою, що підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у зв`язку із вчиненням ним дій в стані крайньої необхідності.
Вказує на те, що оскільки суд першої інстанції не мав усіх об`єктивних даних, зокрема причин по яким він перетинав кордон та медичних документів щодо стану його здоров`я, тому вважає, що суд передчасно визнав його винуватим, в той час коли він діяв у спосіб крайньої необхідності з метою збереження свого здоров`я та лікуватися у Польщі, при цьому він не наніс ніяких збитків, а наразі мобілізований та як солдат за станом здоров`я не виконує свої функції, держава наразі несе збитки, оскільки забезпечує його грошовим забезпечення та лікує, а відповідно картки обстеження на стан придатності до військової служби, лікар травматолог ставить ІІ 64 «а», що відповідно наказу 402 значить не придатний до військової служби.
Вказує на те, що оскільки його було одразу мобілізовано, він не зміг своєчасно надати до суду першої інстанції медичні документи та пояснення з приводу подій та причин, чому він перетинав кордон та з якою метою.
Також, враховуючи те, що він переведений з однієї військової частини до іншої, не міг повідомити суд першої інстанції про зміну адреси та також не міг своєчасно отримати копію постанови суду першої інстанції, а наразі ним пропущено строки на апеляційне оскарження з поважних причин та просить його поновити.
Просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Іваничівського районного суду Волинської області від 17.12.2025 року. Постанову суду скасувати та постановити нову, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.204-1 КпАП України, стосовно нього, закрити на підставі п.4 ч.1 ст.247 КпАП України, за обставин вчинення дії в стані крайньої необхідності (а.с.31-33).
В судове засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,будучи належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду справи (а.с.48) не з`явився. Від нього на адресу апеляційного суду 26.01.2026 року надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, у зв`язку із перебуванням на лікуванні (а.с.49). А тому апеляційний суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності  ОСОБА_1 ,відповідно до вимог ст.268 КпАП України.
Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та матеріалами справи про адміністративне правопорушення, приходжу до наступного висновку.
Згідно ст.289 КпАП України скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою прокурора, особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.
Відповідно до ч.2 ст.294 КпАП України, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
З матеріалів справи вбачається, що постанова щодо ОСОБА_1 винесена 17.12.2025 року у його відсутності. 
Останнім днем для подачі апеляційної скарги є 24 година 29.12.2025 року (наступний робочий день). Проте, апеляційну скаргу ОСОБА_1 подав лише 13.01.2026 року (через систему Електронний суд), тобто з пропуском зазначеного терміну.
Апеляційний суд звертає увагу, що ОСОБА_1 належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, однак конверти із судовими повістками щоразу поверталися до суду з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою". Причини неявки  ОСОБА_1 суду не повідомив. У матеріалах справи міститься заява  ОСОБА_1 про здійснення розгляду справи без його участі, рішення суду надіслати на адресу його місця проживання. Свою провину у вчиненому адміністративному правопорушенні згідно заяви визнав у повному обсязі.
Відповідно апеляційний судприходить до висновку, що підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови відсутні з огляду на обізнаність ОСОБА_1 про судове провадження щодо нього, а тому апеляційну скаргу слід повернути апелянту.
Посилання апелянта на той факт, що на його думку, причина пропуску строку на подачу апеляційної скарги є поважною, не заслуговують на увагу, оскільки ч.2 ст.294 КпАП України визначено, що перебіг процесуального строку починається з дня винесення постанови, а не з моменту її отримання. 
Нормами законодавства визначено, що під поважними причинами пропущення процесуального строку слід розуміти неможливість особи подати заяву у визначений законом строк у зв`язку з такими обставинами, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що подала заяву про перегляд судових рішень, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.
Згідно зі ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Європейський Суд з прав людини в рішенні «Рябих проти Росії» зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення.
Таким чином, Європейський Суд з прав людини, рішення якого є джерелом права в Україні вважає, що поновлення судом пропущеного строку без наведення обґрунтованих причин порушує принцип правової визначеності, зокрема порушення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, особа, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Крім цього ОСОБА_1 не надано апеляційному суду письмових доказів, що останній будучи військовослужбовцем, на час розгляду справи місцевим судом перебував в лавах Збройних Сил України, а саме перебуває в районах бойових дій на лінії бойового зіткнення, а тому обмежений в можливості вчасно подавати процесуальні документи до суду.
Враховуючи те, що ОСОБА_1 було відомо про здійснення судового розгдяду щодо нього, в матеріалах справи наявне клопотання про розгляд справи без його участі, в судове засідання апеляційного суду не з`явився для дачі пояснень по суті клопотання про поновлення процесуального строку, тому апеляційний суд не вбачає підстав для визнання причин, вказаних у вимогах апеляційної скарги про поновлення строку на апеляційне оскарження, як таких, що можуть визнаватись поважними, а тому відмовляє у поновленні строку на апеляційне оскарження. Відповідно апеляційну скаргу слід повернути апелянту.
Дана постанова не перешкоджає повторному звернення з апеляційної скаргою.
На підставі викладеного, керуючись статтею 294 КпАП України, - 

П О С Т А Н О В И В:

В поновленні строку особі, яку притягнуто до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1  на подачу апеляційної скарги на постанову судді Іваничівського районного суду Волинської області від 17 грудня 2025 року про притягнення ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.204-1 КпАП України.
Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 на постанову судді Іваничівського районного суду Волинської області від 17 грудня 2025 року про притягнення ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.204-1 КпАП України повернути скаржнику.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду      Гапончук В.В.