ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №636/7334/25       Головуючий І-ї інстанції - Карімов І.В.
Провадження № 33/818/171/26      
Категорія: ч.3 ст.172-20 КУпАП 

П О С Т А Н О В А
 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

 
28 січня 2026 року м. Харків
Харківський апеляційний суд у складі: 
головуючого судді     Гєрцика Р.В.
секретаря судового засідання   Дєдової Н.С.         
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харків апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Чугуївського міського суду Харківської області від 29 серпня 2025 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.172-20 КУпАП, щодо ОСОБА_1 ,-

УСТАНОВИВ
Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини
Згідно постанови судді,  начальник медичної служби ВЧ НОМЕР_1 майор медичної служби ОСОБА_1 , 25.08.2025 року близько 14 год. 00 хв. перебував у тимчасовом розташуванні ВЧ НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння під час виконання службових обов`язків. Огляд ОСОБА_1 проводився за допомогою газоаналізатора АлкоФор 507 с/н ІНМВ 80012, результат проведеного огляду склав 3,25 проміле.
Постановою судді Чугуївського міського суду Харківської області від 29 серпня 2025 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. та стягнуто судовий збір у розмірі 605,60 грн.
Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить постанову судді скасувати як необґрунтовану та незаконну, таку, що не відповідає фактичним обставинам справи, винести нову постанову, якою провадження у справі закрити на підставі ст.247 КУпАП.
В обґрунтування заявлених апеляційних вимог посилається на те, що він жодним чином не був повідомлений про час та місце розгляду справи.
Вказує, що відповідно до акту огляду на стан алкогольного сп`яніння встановлено, що він перебував у стані алкогольного сп`яніння з результатом 3,25 проміле. Натомість, оскаржувана постанова не містить посилання на результати проведеного огляду та документу про відповідність спеціального технічного засобу, який був застосований.
Зазначає, що до протоколу не долучено відеозапис події, що є грубим порушенням порядку проведення огляду. 
Крім того, в оскаржуваному рішенні суду першої інстанції відсутні інформація, що особа, яка проводила огляд, є уповноваженою особою на його проведення.
Мотиви суду
ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду, до суду апеляційної інстанції не з`явився, подав до суду клопотання, в якому просив зупинити провадження у справі, оскільки є військовослужбовцем, який приймає безпосередню участь у бойових діях, а у разі відмови у його задоволенні - розглянути справу у його відсутність з урахуванням позиції, викладеної в апеляційній скарзі.
Так, якщо певні правовідносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону).
01.05.2022 року законодавцем були внесені зміни у чинний КПК щодо зупинення кримінального провадження. У КУпАП такі зміни цим законом не були внесенні. Це свідчить про те, що законодавець мав на меті врегулювати виключно питання щодо зупинення виключно кримінального провадження в умовах воєнного стану.
Це обумовлено тим, що статус обвинуваченого відрізняється від статусу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Так, відповідно до КПК участь обвинуваченого у розгляді кримінального провадження є обов`язковою. На відміну від провадження у справі про адміністративне правопорушення, де визначено, що участь особи є обов`язковою тільки при розгляді справ про адміністративні правопорушення, що передбачені частиною першою статті 44, статтями 51, 146, 160, 172-4 - 172-9, 173, частиною третьою статті 178, статтями 185, 185-1, статтями 185-7, 187 КУпАП. Стаття 130 КУпАП до цього переліку не входить. Враховуючи це, застосування норм КПК до правовідносин у даній справі за аналогією закону не видається можливим.
Слід також зауважити, що строки притягнення до кримінальної відповідальності є більш тривалими ніж строки накладення адміністративного стягнення та порядок їх обчислення є різним. Так, у КУпАП не передбачено можливості зупинення строків накладення адміністративного стягнення, а сплив такого строку навіть за наявності вини особи у вчиненні кримінального правопорушення є безумовною підставою для закриття провадження у справі. Отже, чинним КУпАП передбачено лише можливість зупинення строків розгляду справ про адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, якщо особа, щодо якої складено протокол про таке правопорушення, умисно ухиляється від явки до суду або з поважних причин не може туди з`явитися (хвороба, перебування у відрядженні чи на лікуванні, у відпустці тощо), стаття 277 КУпАП.
Відповідно до ст.6 ЄКПЛ кожна особа має право на розгляд її справи упродовж розумного строку судом встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти неї обвинувачення. Тому, розгляд даної справи без невиправданої затримки буде відповідати інтересам особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Крім цього, слід зазначити, що закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку зі спливом строку накладення адміністративного стягнення не є реабілітуючою підставою і закриття провадження з цих підстав не відповідатиме інтересам самого ОСОБА_1 .
Враховуючи наведене, суд доходить висновку, що у задоволенні клопотання ОСОБА_1 слід відмовити, та провести апеляційний розгляд справи у відсутність ОСОБА_1 в межах доводів і вимог поданої апеляційної скарги та за наявними у справі відомостями, що також узгоджується з КУпАП.
Перевіривши матеріали справи відповідно до вимог ч.7 ст.294 КУпАП, законність і обґрунтованість постанови судді в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.
Відповідно до положень ст.1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Згідно зі ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Слід також звернути увагу, що відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод(далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.
Приймаючи рішення про можливість розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 , суд першої інстанції, згідно змісту оскаржуваної постанови, виходив із того, що останній, відповідно до його заяви від 26.08.2025 року, визнає свою провину у вчиненому правопорушенні та просить справу розглянути без його участі.
Проте, погодитися з такими висновками районного суду не можна за таких підстав.
Як убачається з матеріалів судового провадження, після надходження справи про адміністративне правопорушення у провадження судді Чугуївського міського суду Харківської області 29.08.2025 року, того ж дня її було розглянуто.
Відповідно до вимог ст.268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Відповідно до ст.277-2 КУпАП повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.
Разом з тим, з матеріалів справи встановлено, що суд розглянув справу без участі ОСОБА_1 , в матеріалах справи не міститься жодних відомостей про будь-яке його повідомлення про час та місце розгляду справи щодо нього. 
Водночас, повідомлення, зокрема, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності про час та місце розгляду справи є прямим обов`язком суду, визначеним процесуальним законом для забезпечення її права на справедливий суд. При цьому, суд не може на власний розсуд вирішувати, повідомляти особу про розгляд справи чи ні, оскільки учасники мають право на інформацію про час та місце її розгляду.
Таким чином, суд першої інстанції в порушення зазначених вимог закону не забезпечив право  ОСОБА_1 скористатися своїми процесуальними та конституційними правами.
На думку суду апеляційної інстанції, вищенаведене є порушенням не тільки процесуального закону, а й вимог Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, щодо забезпечення рівності та змагальності сторін, що випливає із практики Європейського Суду з прав людини ( Рішення у справах «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року (заява № 7460/03),«Гурепка проти України» від 08 липня2010 року (заява № 38789/04) «Лучанінова проти України» від 09 вересня 2011 року (заява №16347/02) та ін.) Зокрема, у справі «Гурепка проти України», заявник за аналогічних обставин стверджував, що його було позбавлено можливості особисто брати участь у розгляді своєї справи. Суд у цій справі нагадував, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду, передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.
З урахуванням цього слід визнати, що  ОСОБА_1 був позбавлений можливості реалізувати в суді свої права, передбачені ст.268 КУпАП, якими наділена особа, що притягається до адміністративної відповідальності, зокрема, права давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, користуватися юридичною допомогою тощо, тобто, фактично був позбавлений права на захист, а в решті й на справедливий суд, що передбачено ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
За таких обставин доводи апеляційної скарги в цій частині про скасування постанови судді в наслідок істотного порушення процесуальних прав  ОСОБА_1 слід визнати слушними та такими, що підлягають задоволенню.
Разом з тим, розглядаючи справу стосовно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, апеляційний суд дійшов висновку, що в його діях наявний склад адміністративного правопорушення.
Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам судочинства, а саме: верховенству права, законності, рівності перед законом і судом, повазі до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і в доведеності перед судом їх переконливості.
Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Згідно з приписами ч.2 ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до ст.245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Згідно з вимогами ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. 
Так, згідно ч. 1 ст. 172-20 КУпАП відповідальність настає за розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
Відповідно до ч.3 ст.172-20 КУпАП відповідальність настає за дії, передбачені частинами першою або другою цієї статті, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або в умовах особливого періоду.
Відповідно до ст.266-1 КУпАП військовозобов`язані та резервісти під час проходження зборів, а також військовослужбовці Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Огляд військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром (начальником) військової частини (установи, організації, підприємства, закладу, підрозділу), іншого утвореного відповідно до законів України військового формування, а також правоохоронного органу спеціального призначення, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.
У разі незгоди військовозобов`язаного та резервіста під час проходження зборів, а також військовослужбовця Збройних Сил України на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, уповноваженими особами з використанням спеціальних технічних засобів та тестів або у разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
Складення висновків у закладі охорони здоров`я за результатами огляду військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, проводиться у присутності посадової особи, уповноваженої на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром (начальником) військової частини (установи, організації, підприємства, закладу, підрозділу), іншого утвореного відповідно до законів України військового формування, а також правоохоронного органу спеціального призначення.
Під час проведення огляду військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів уповноважена посадова особа застосовує спеціальні технічні засоби відеозапису, а в разі їх відсутності або неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. У випадку застосування спеціальних технічних засобів відеозапису матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Порядок направлення військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, та проведення такого огляду здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Огляд військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Аналіз зазначених приписів дозволяє зробити висновок, що встановлення факту знаходження військовослужбовця у стані алкогольного сп`яніння (в даному випадку) можливе лише з додержанням спеціальної процедури та виконання чітких і послідовних дій, результати яких лише і можуть бути належними та допустимими доказами, не входить до компетенції та дискреційних повноважень інших осіб, в тому числі й суду.
Відповідно до ч.4 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби:
1) на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять);
2) на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби;
3) поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника);
4) під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою;
5) під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.
Згідно абз.7 ст.4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця, зокрема, не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.
Згідно протоколу про військове адміністративне правопорушення серії НОМЕР_1 №107 від 26.08.2025 року убачається, що начальник медичної служби ВЧ НОМЕР_1 майор медичної служби ОСОБА_1 , 25.08.2025року близько 14 год. 00 хв. перебував у тимчасовому розташуванні ВЧ НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння під час виконання службових обов`язків. Огляд ОСОБА_1 проводився за допомогою газоаналізатора АлкоФор 507 с/н ІНМВ 80012, результат проведеного огляду склав 3,25 проміле.
Не зважаючи на не визнання своєї вини в апеляційній скарзі, вина  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 173-20 КУпАП, повністю підтверджується зібраними по справі доказами, зокрема:
- відомостями протоколу про адміністративне правопорушення серіїНОМЕР_1 №107 від 26.08.2025 року, який складений стосовно ОСОБА_1 ;
- рапортом заступника командира частини з психологічної підтримки персоналу - начальника відділення психологічної підтримки персоналу ВЧ НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_5 від 25.08.2025 року, згідно якого близько 14 год. 00 хв.25.08.2025 року начальник медичної служби ВС НОМЕР_1 майор медичної служби ОСОБА_1 був виявлений у тимчасовому розташуванні ВЧ НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: характерний запах алкоголю з ротової порожнини, хитка хода, поведінка, що не відповідає обстановці; після чого майору медичної служби ОСОБА_1 був проведений огляд за допомогою газоаналізатора АлкоФор 507 с/н ІНМВ 80012, результат проведеного огляду склав 3,25 проміле, що підтверджується актом огляду на стан алкогольного сп`яніння №69/71 від 25.08.2025 року. За даним фактом щодо майора медичної служби ОСОБА_1 був складений протокол про військове адміністративне правопорушення за ч.3 ст.172-20 КУпАП;
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння, проведеного уповноваженою особою з використанням спеціальних технічних засобів №69/71 від 25.08.2025 року, відповідно до якого огляд ОСОБА_1 був проведений у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння: характерний запах алкоголю з ротової порожнини, хитка хода, поведінка, що не відповідає обстановці, за допомогою газоаналізатора АлкоФор 507 с/н ІНМВ 80012, результат проведеного огляду склав 3,25 проміле;
- результатом проведеного 25.08.2025 року о 14 год. 08 хв. огляду за допомогою газоаналізатора АлкоФор 507 с/н ІНМВ 80012, результат - 3,25 проміле;
- витягом з наказу командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) №343 від 23.11.2024 року про призначення підполковника ОСОБА_6 (автора протоколу) на посаду заступника командира частини з психологічної підтримки персоналу - начальника відділення психологічної підтримки персоналу ВЧ НОМЕР_1 ;
- витягом з наказу командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) №43 від 12.05.2023 року про призначення капітана медичної служби ОСОБА_1 на посаду начальника медичної служби ВЧ НОМЕР_1 ;
- наказом командира ВЧ НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) №903 від 28.12.2024 року про визначення у ВЧ НОМЕР_1 осіб, уповноважених на складення протоколів про адміністративні військові правопорушення та посадових осіб, відповідальних за ведення журналу їх обліку;
- копією посвідчення офіцера ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 ;
-заявою ОСОБА_1 від 26.08.2025 року, за змістом якої він просить справу про адміністративне правопорушення щодо нього за ч.3 ст.172-20 КУпАП розглядати без його участі. Свою провину у вчиненні військового адміністративного правопорушення визнає.
Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення Європейського суду з прав людини ЄСПЛ у справі «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.
Об`єктами правопорушення, передбаченого ст.172-20 КУпАП, є суспільні відносини у сфері військових правопорушень.
Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 172-20 КУпАП, полягає, зокрема, у появі військовослужбовців на території військової частини в нетверезому стані, вчинене в умовах особливого періоду.
Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є військовослужбовцем, проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , а отже є суб`єктом адміністративної відповідальності зазначеного правопорушення. 
Також, матеріалами справи встановлено, що на момент виявлення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 перебував в місці тимчасового розташування ВЧ НОМЕР_1 , а тому, у відповідності до п. 1 ч. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» вважається таким, що виконував обов`язки військової служби.
Отже, об`єктивна сторона правопорушення в даній ситуації виражається у перебуванні на території військової частини в стані алкогольного сп`яніння військовослужбовця, який виконує обов`язки військової служби протягом всього робочого дня на території військової частини або в іншому місці роботи (занять), в тому числі поза військовою частиною.
Доводи ОСОБА_1 , що до акту огляду на стан алкогольного сп`яніння не додано його результатів, також є неспроможними, та спростовуються матеріалами справи. 
Так, як убачається з матеріалів судового провадження, до акту огляду на стан алкогольного сп`яніння, проведеного уповноваженою особою з використанням спеціальних технічних засобів №69/71 від 25.08.2025 року додано роздруківку з газоаналізатора АлкоФор 507 с/н ІНМВ 80012, результат - 3,25 проміле (а.с. 6).
Також, перед проведенням огляду на стан алкогольного сп`яніння уповноважена посадова особа інформує військовослужбовця/військовозобов`язаного, який підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на його вимогу надає для ознайомлення сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку такого засобу. (п.3 розділу ІІ Порядку застосування спеціальних технічних засобів і тестів при проведенні огляду військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, проведення такого огляду та оформлення його результатів, затвердженого Наказом МОУ 16.04.2025 року за №241)
Зважаючи на вище наведені вимоги закону, посилання ОСОБА_1 на відсутність у справі документу про відповідність спеціального технічного засобу є безпідставними.
Щодо посилань ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на відсутність інформації про те, що особа, яка проводила огляд, є уповноваженою особою на його проведення, слід зазначити наступне.
Відповідно до п.1 розділу ІІ Порядку застосування спеціальних технічних засобів і тестів при проведенні огляду військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, проведення такого огляду та оформлення його результатів, затвердженого Наказом МОУ 16.04.2025 року за №241, за наявності ознак, передбачених пунктом 7 розділу I цього Порядку, уповноважена посадова особа проводить огляд військовослужбовця/військовозобов`язаного на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу.
Як убачається з матеріалів справи, огляд військовослужбовця ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння був проведений начальником медичного пункту ВЧ НОМЕР_1 капітаном медичної служби ОСОБА_7 (а.с. 6)
Всупереч доводів апелянта, начальник медичного пункту військової частини (або інша уповноважена медична посадова особа) має право проводити огляд військовослужбовців на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора. Це здійснюється в межах внутрішнього контролю для виявлення ознак сп`яніння, з дотриманням інструкцій щодо використання приладів та, як правило, у присутності свідків, якщо йдеться про фіксацію порушення. 
Водночас, апеляційний суд звертає свою увагу, що відповідно до ст.267 КУпАП, огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а також щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, може бути оскаржено заінтересованою особою у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) відносно органу (посадової особи), який застосував ці заходи, або до суду. 

Однак, як встановлено апеляційним судом, ОСОБА_1 результати проведеного щодо нього огляду оскаржені не були, а тому його доводи у цій частині є безпідставними.

При цьому, апеляційний суд враховує, що ОСОБА_1 самостійно відмовився від підпису протоколу про військове адміністративне правопорушення та акту огляду. (а.с.1-4, 6)

Доводи апелянта про те, що під час огляду не велась відеозйомка, апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки в даному випадку огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння був проведений із залученням двох свідків - ОСОБА_8 та ОСОБА_9 (а.с. 6)
Зазначене узгоджується з положеннями п.2 розділу ІV Порядку застосування спеціальних технічних засобів і тестів при проведенні огляду військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, проведення такого огляду та оформлення його результатів, затвердженого Наказом МОУ 16.04.2025 року за №241, де визначено, що у разі неможливості застосування персонального мобільного відеореєстратора, огляд уповноваженою посадовою особою військовослужбовця/військовозобов`язаного на стан сп`яніння проводиться у присутності двох свідків.
Враховуючи викладене, зібрані у справі докази є належними та допустимими, відповідають фактичним обставинам справи, встановленим у судовому засіданні суду апеляційної інстанції, і повністю підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення.
Разом з тим, положеннями ч.2 ст.38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніше як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а відповідно до п.7 ч.1 ст.247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серіїНОМЕР_1 №107 від 26.08.2025 рокуподія правопорушення мала місце 25.08.2025 року. На момент розгляду справи судом апеляційної інстанції закінчилися передбачені ч.2 ст.38 КУпАП строки накладення адміністративного стягнення, тому провадження у справі щодо ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п.7 ст. 247 КУпАП. 
Враховуючи вищевикладене, постанова підлягає скасуванню, оскільки суд першої інстанції допустив неправильне застосування норми процесуального права, а провадження у справі - закриттю на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 цього Кодексу.
На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову суддіЧугуївського міського суду Харківської області від 29 серпня 2025 року щодо ОСОБА_1 скасувати та винести нову.

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.172-20 КУпАПвідносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.7 ст. 247 КупАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Р.В. Гєрцик