РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 712/10653/25
Провадження № 2/712/366/26
26 січня 2026 року м. Черкаси
Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:
Головуючого - судді Марцішевської О.М.,
за участю секретаря судового засідання – Безрукової Д.О.
позивачки ОСОБА_1 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: виконавчий комітет Черкаської міської ради - орган опіки та піклування м. Черкаси, ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

06 серпня 2025 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування м. Черкаси про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.
В обґрунтування позовних вимог вказує, що Відповідачка по справі ОСОБА_2 є матір?ю підопічної позивачки - ОСОБА_4 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідачка по справі є прийомною донькою позивачки. В шлюбі з ОСОБА_3 перебували незначний час та на момент народження дитини спільно не проживали.
В грудні 2020 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 залишили позивачці дитину та виїхали в невідомому напрямку. Даний факт змусив її звернутися до поліції. 
09.12.2020 у зв?язку з тим, що місце перебування батьків дитини встановити не вдалося, працівниками СЮП ВП ЧРУП ГУНП в Черкаській області в присутності свідків складено Акт органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров?я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку. На підставі даного акту малолітню влаштовано до КНП «Черкаська обласна дитяча лікарня Черкаської обласної ради».
Рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради від 16.12.2020 № 1196, на підставі даного Акту малолітній ОСОБА_5 надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування.
Рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради від 21.01.2021 № 22, дитина передана під опіку громадянки ОСОБА_1 .
У червні 2021 року позивачці вдалося розшукати матір дитини ОСОБА_2 та разом із нею відвідати службу у справах дітей Черкаської міської ради з метою вирішення питання щодо підопічної дитини. Знаходячись в службі позивачці стало відомо, що відповідачка не має паспорта та постійного місця проживання. Відповідачка повідомила, що вона постійно змінює місце проживання, інколи жебракує. Їй була надана консультація про порядок повернення дитини в родину. Більше громадянка ОСОБА_2 до служби не приходила, дитиною не цікавилася.
В лютому 2022 року ОСОБА_1 звернулася до Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області із заявою щодо встановлення місця перебування батька дитини громадянина ОСОБА_3 . Відповідно до довідки від 03.02.2022 громадянин ОСОБА_3 перебуває в розшуку.
З червня 2021 року відповідачка по справі з дитиною не спілкується, не зустрічається, ніколи не телефонує та не цікавиться життям, здоров?ям, духовним та моральним розвитком своєї доньки.
Натомість позивачка, як опікун, з 2021 року виконує всі покладені на неї
обов?язки по вихованню, лікуванню, навчанню та вихованню малолітньої. Позбавлення громадянки ОСОБА_2 батьківських прав повністю відповідає інтересам дитини, яка не повинна страждати через те, що мати не піклується про неї, не дбає про її фізичний та духовний розвиток, свідомо поклавши виконання цих обов?язків на державу.
Просить суд позбавити громадянку ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітньої ОСОБА_4 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 . Стягнути з громадянки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , урод. м. Черкаси, іден. код невідомо, що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , засоби зв?язку невідомі, аліменти у розмірі 1/4 всіх видів доходу (заробітку), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь ОСОБА_1 на утримання малолітньої ОСОБА_4 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з моменту надходження позовної заяви до суду та до повноліття дитини.
Ухвалою суду від 12 серпня 2025 року позовна заява залишена без руху. 
28 серпня 2025 року позивачка скерувала заяву про усунення недоліків.
29 серпня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Витребувано висновок у служби у справах дітей Черкаської міської ради щодо доцільності з точки зору відповідності інтересам позбавлення відповідачки стосовно малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
28 жовтня 2025 року клопотання позивачки про виклик свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 задоволено. Залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_3 . Витребувано від Черкаського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо реєстрації народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.
Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримує та просить задоволити з підстав, викладених у позові. Пояснила, що відповідачка є донькою чоловіка позивачки від першого шлюбу, після народження залишила дитину у 2020 році, сказала, що пішла вирішувати свої питання. У листопаді 2020 позивач з чоловіком приїхали у соціальну службу, у 2021 році відповідачку визивали у соц.службу, вона сказала, що забере дитину. Відмови від дитини не дала. 
В судові засідання відповідачка не з`явилася, про час, дату та місце слухання справи повідомлена в порядку передбаченому ст. 128 ЦПК України. Про причини неявки в судові засідання відповідачка суд не повідомляла, своїм правом на надання відзиву на позов вона не скористалася, заяв про відкладення слухання справи чи розгляд справи за її відсутності до суду не скеровувала.
Відповідно до ч. 6,7 ст. 128 ЦПК України судова повістка надсилається до електронного кабінету відповідного учасника справи, а в разі його відсутності - разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.
Відповідно до п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду .
Судова повістка надіслана відповідачці рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою її реєстрації, що підтверджено довідкою ЦНАП Черкаської міської ради. Поштове повідомлення зі штрихкодовим ідентифікатором R067037244128 повернуте до суду з відміткою згідно трекінгу на офіційному сайті ДП "Укрпошта" про відсутність адресата, отже судова повістка у розумінні ч.8 ст.128 ЦПК України вважається врученою відповідачу належним чином. 
Представник виконавчого комітету Черкаської міської ради в ході розгляду справи позов підтримала, вказувала, що у грудні 2020 року звернулась позивачка та повідомила, що опікується онукою .Складений акт про покинуту дитини, дитина була влаштована у сім`ю родичів, перебуває на обліку під опікою позивачки. Даних про те, що батьки проявляють увагу, цікавляться дитиною. 
Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не з`яивився, був повідомлений належним чином.
Відповідно до п. 3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02.06.2016 року №1402-VІІІ «Про судоустрій та статус суддів», районні, міжрайонні, районні у містах, міські, міськрайонні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, що регулюються нормами сімейного законодавства. 
Статтею 150 СК України передбачені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини.
Згідно із ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей.
Стаття 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачає, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження, виданого Черкаським міським відділом державної реєстрації актів цивільного ста 02.10.2020 року батьками ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .
09 грудня 2020 року працівниками СЮП ВП ЧРУП ГУНП в Черкаській області в присутності свідків складено Акт органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров?я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку. На підставі даного акту малолітню влаштовано до КНП «Черкаська обласна дитяча лікарня Черкаської обласної ради».
Згідно довідки про результати розгляду звернення від 03.02.2022 ст. дільничного офіцера поліції сектору дільничних офіцерів поліції відділу превенції Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області встановлено, що встановити місце перебування ОСОБА_3 не представилося можливим. 
Рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради від 16.12.2020 № 1196, на підставі Акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров?я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 09.12.2020 малолітній ОСОБА_5 надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування.
Рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради від 21.01.2021 № 22, дитина передана під опіку громадянки ОСОБА_1 .
Згідно Акту відвідання Служби у справах дітей від 20.06.2024 року для підопічної ОСОБА_4 створені належні умови для проживання, навчання, виховання та немає зловживань з боку опікуна ОСОБА_1 . 
Згідно довідки КНП «Черкаський обласний центр медичної реабілітації та паліативної допомоги дітям Черкаської обласної ради» ОСОБА_1 (Позивачка) регулярно проводить реабілітацію дитини ОСОБА_8 в КНП «Черкаський обласний центр медичної реабілітації та паліативної допомоги дітям Черкаської обласної ради». Батьки дитину не відвідували та не приймали участь в її реабілітації.
Відповідно до характеристики на малолітню дитину ДНЗ №53 «Метелик» ОСОБА_1 повністю забезпечує потреби дитини у вихованні, навчанні та всебічному розвитку, виконує всі необхідні функції щодо забезпечення нормального життєвого рівня підопічної ОСОБА_4 , та сприяє її всебічному розвитку.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 , син позивачки, дав покази про те, що останній раз бачив відповідача більше п`яти років назад, дитиною опікується позивач, дитина відвідує садок, доглянута, відповідач іноді давала кошти, коли дитини було приблизно 2 роки, але загалом в утриманні дитини участі не бере. 
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 , батько відповідачки, дав покази про те, що дійсно відповідач дитину залишила, має іншу дитину, з її слів проживає у Львові, наміру забрати ОСОБА_10 не має, кошти давала близько 2000 грн за 5 років. 
Згідно висновку виконавчого комітету Черкаської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав громадянка ОСОБА_2 щодо малолітньої ОСОБА_4 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , виконавчий комітет Черкаської міської ради, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити батьківських прав громадянку ОСОБА_2 відносно малолітньої ОСОБА_4 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 
Підставою висновку зазначено, що наявними документами підтверджено,що ОСОБА_2 ухиляється від виконання обов`язків по вихованню, утриманню та лікуванню малолітньої, що виражається в її бездіяльності та свідомому нехтуванні батьківськими обов`язками, чим позбавила дитину права на належне батьківське виховання та утримання. Комісією не встановлено жодних обставин, які б унеможливлювали виконання матір`ю своїх обов`язків по вихованню доньки. Позбавлення ОСОБА_2 батьківських обов`язків повністю відповідає інтересам дитини, яка не повинна страждати через те, що мати не піклується про нього, не дбає про її фізичний та духовний розвиток, свідомо поклавши виконання цих обов`язків на третіх осіб. 
Надаючи правову оцінку зібраним у справі доказам в сукупності, суд доходить таких висновків.
У відповідності до ст.150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Відповідно ст.12 Закону України "Про охорону дитинства" на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Пунктом 2 частини 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, засудження за вчинення умисного злочину щодо дитини.
Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні матір`ю обов`язків по вихованню, а також встановити, що мати ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що вона систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки.
Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. Жодної з цих обставин на час розгляду судом справи та ухвалення судового рішення не встановлено.
Між тим, в судовому засіданні не було встановлено з достовірністю, що відповідачка свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Саме лише твердження позивача про те, що відповідачка не бере участі в достатьному обсязі у вихованні та утриманні неповнолітнього сина не є належним підтвердженням систематичної винної поведінки відповідача та свідомого ухилення матері від виконання батьківських обов`язків. Проживання матері окремо від дитини не може слугувати підставою для позбавлення батьківських прав. 
Суд враховує, що обов`язковим елементом ухилення від виконання батьківських обов`язків, як підстава позбавлення батьківських прав, що передбачена п.2. ч.1 ст.164 СК України, може бути лише винна поведінка особи, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. 
Конвенція про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікована Верховною Радою України 27.02.1991 року і набула чинність для України 27.09.1991 року, визначає, що розлучення дитини з батьками може бути необхідним в якнайкращих інтересах дитини у виключних випадках, наприклад, коли батьки взагалі не піклуються про неї.
Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.
У рішенні Європейського суду від 18.12.2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що при позбавленні батьківських прав суди повинні враховувати, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини. Крім того, у даному рішенні Європейським судом звернуто увагу, що при вирішенні справ про позбавлення батьківських прав має бути встановлено відсутність поважних причин не виконання батьками батьківських обов`язків, які б виправдовували позбавлення батьківських прав.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд зазначає, що висновок органу опіки та піклування є одним із доказів, який відповідно до частини другої статті 89 ЦПК України оцінюється у взаємному зв`язку з іншими доказами у справі. Відповідно до ч. 6 ст.19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Подібний правовий висновок викладений у Постанові Верховного Суду від 16 лютого 2022 року справа № 742/710/19.
Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 80 ЦПК України).
Позбавлення батьківських прав є виключною мірою втручання у сімейні зв`язки, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для матері, так і для дитини та допускається лише тоді, коли змінити поведінку матері у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в її діях.
Наданими позивачем письмовими доказами та показами свідків підтверджено, що відповідачка у повному обсязі не виконує батьківські обов`язки по відношенню до своєї неповнолітньої доньки, оскільки не забезпечує систематично участь у її вихованні та утриманні, хоча є працездатною і відтак має можливість працювати і за рахуноку заробітку брати участь в утриманні дитини. Разом з тим, за відсутністю об`єктивних доказів, що відповідачка свідомо нехтує батьківськими обов`язками, чим діє в супереч інтересам дитини, суд виходить з положень принципу 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року та вважає, що такий крайній захід як позбавлення батьківських прав є передчасним, не забезпечуватиме інтересів самої дитини, тому заявлений позов не підлягає до задоволення.
Разом з тим, суд вважає необхідним попередити відповідачку про необхідність змінити ставлення до батьківських обов`язків та забезпечити повноцінні умови для виховання та утримання дитини. Батьки повинні організувати процес навчання дитини, обирати такі методи і форми виховання і утримання неповнолітнього сина, які б відповідали його інтересам, у співпраці та під контролем компетентних органів, на які законом покладений обов`язок соціального захисту інтересів малолітніх дітей.
Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи відмову позивачеві в задоволенні позову в повному обсязі, витрати зі сплати судового збору з відповідача стягненню не підлягають. 
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.19, 143, 150, 164-166 СК України, ст.ст. 3, 6, 7, 10, 12, 13, 81, 141, 200, 206, 258, 259, 260-265, 269, 273, 354 ЦПК України, ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні заяви  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.
Попередити ОСОБА_2 про необхідність змінити ставлення до батьківських обов`язків та забезпечити повноцінні умови для виховання та утримання малолітньої дитини  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Заочне рішення може бути переглянуто судом за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом тридцяти днів з дня його ухвалення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. 
Рішення може бути оскаржено в загальному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, а відповідачем - в той же строк з дня залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

ГОЛОВУЮЧИЙ:

Веб-адреса рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень http://reyestr.court.gov.ua.
Повний текст рішення складено 30 січня 2026 року

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ).
Відповідач: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 ).
Третя особа: ОСОБА_3 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП: НОМЕР_3 ).
Третя особа: Виконавчий комітет Черкаської міської ради (м. Черкаси, вул. Б. Вишневецького, 36, РНОКПП: 04061547).