Справа № 127/30041/25 
Провадження № 33/801/14/2026
Категорія: 156 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Федчишен С. А.
Доповідач: Войтко Ю. Б.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 лютого 2026 року	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Войтка Ю. Б., розглянувши апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 30 жовтня 2025 року в справі про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , 
за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП,
встановив:
Постановою судді Вінницького міського суду Вінницької області від 30 жовтня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 гривень на користь держави Україна із позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, а також стягнуто з нього судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп. на користь держави. 
Відповідно до обставин, встановлених судовим рішенням, 19.09.2025 року о 22.56 год. в м. Вінниця по вул. Магістратська, 86, ОСОБА_1 керував ТЗ Форд, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився із застосуванням приладу Драгер. Результат огляду 1,55% проміле, чим порушив вимоги п. 2.9. «а» Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 оскаржує її в апеляційному порядку. Вважаючи оскаржувану постанову незаконною, просить її скасувати, а провадження у справі – закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Апелянт ОСОБА_1 зазначає, що суд першої інстанції безпідставно не врахував невідповідність між часом, зафіксованим у протоколі, та початком відеозапису з нагрудних камер працівників поліції. Суд першої інстанції помилково поклав у основу рішення вирвані з контексту фрази з відеозаписів, зокрема висловлювання скаржника під час телефонної розмови про те, що «на Магістратській його зупинено». Таке висловлювання не може свідчити про факт керування транспортним засобом, оскільки воно не було адресоване працівникам поліції, не є показами водія, а слово «зупинили» має широке побутове значення і може стосуватися будь-якого припинення руху — як транспортного засобу, так і пішохода чи руху поблизу автомобіля. Апелянт наголошує, що суд фактично виходив із припущень, формуючи упереджену оцінку його дій без належних доказів факту керування. Однак таких доказів суд першої інстанції не встановив, і матеріали справи їх не містять.
Апелянт зазначає, що наданий працівниками поліції відеозапис не є безперервним, містить численні переривання та не охоплює повного процесу оформлення матеріалів. У зв`язку з цим, на думку апелянта, такий відеозапис не може вважатися належним і допустимим доказом у справі, оскільки не дає можливості всебічно та об`єктивно встановити фактичні обставини події.
ОСОБА_1 звертає увагу, що працівники поліції, у порушення вимог Інструкції, не повідомили йому про конкретні, на їхню думку, очевидні ознаки алкогольного сп`яніння, які нібито стали підставою для пропозиції пройти огляд на стан сп`яніння. На переконання апелянта, недотримання поліцейськими встановленого порядку ставить під сумнів законність їхніх дій та допустимість отриманих доказів. 
Апелянт також наголошує, що з наданого відеозапису вбачається неналежне дотримання працівниками поліції вимог ст. 268 КУпАП, оскільки вони не роз`яснили йому його процесуальні права, а лише вказували жестом місце для підпису в протоколі.
Крім того, долучений до матеріалів справи акт огляду на стан алкогольного сп`яніння скаржник не підписував, натомість бланк акта, який був наданий йому для підпису, не містив відомостей щодо показників приладу «Drager», так само як і роздруківка результатів огляду надана йому для підпису взагалі не містила результатів огляду. Апелянт зазначає, що наявні у справі протоколи відрізняються між собою: у його примірнику містяться зроблені ним позначки у графі «свідки», тоді як у примірнику, долученому працівниками поліції до матеріалів справи, відповідні відмітки відсутні. На думку апелянта, ці розбіжності свідчать про неналежність та недопустимість поданих доказів.
Зазначив, що продування першого приладу драгер кілька разів поспіль не дав жодного результату, однак привезений «старий драгер» видав результат з першого разу, причому за тих самих умов продування.
Від ОСОБА_1 надійшло клопотання про призначення почеркознавчої експертизи, мотивоване тим, що Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та роздруківка газоаналізатора «Drager» були складені без участі водія та, на думку апелянта, сфабриковані працівниками поліції. Апелянт зазначив, що відповідний Акт йому не вручався, про його існування з підписом невстановленої особи він дізнався лише з матеріалів справи, при цьому підпис у графі «з результатами згоден» не належить йому; аналогічні зауваження стосуються й роздруківки приладу «Drager», де підпис у графі особи, що тестувалася, також, за твердженням апелянта, йому не належить.
В судовому засіданні ОСОБА_1  підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі та просить її задовольнити. Суду пояснив, що йому акт огляду не вручали, результат на приладі не показали, а лише озвучили. Також на відеозапису чути, що коли говорив по телефону то повідомляв, що не знаю чому міг бути такий результат. В протоколі написав, що у зв`язку із захворюванням шлунку приймаю ліки, які могли вплинути на результати драгера. З результатом не був згідний, про що повідомив поліцейському, проте останній заперечення проігнорував. Однак при ознайомленні з матеріалами справи узнав, що згідно акту огляду та роздруківки був згідний з результатом. 
Захисник – адвокат Радзієвський А. М. у судовому засіданні апеляційного суду підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі та просить її задовольнити. Суду пояснив, що порушена процедура складання документів, оскільки протокол повинен складатися останнім, як висновок скоєного правопорушення. Судом першої інстанції не було досліджена обставина проходження огляду двома приладами Драгер і незгоди водія з результатом огляду. 
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просять її задовольнити, дослідивши матеріали справи, висновок експерта №2539/25-21 від 29.01.2026, вважаю, що вимоги апеляційної скарги підлягають задоволенню з таких підстав.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Згідно з положеннями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожному гарантується право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
За змістом ст. 7 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності, а положеннями ст. 245 цього ж Кодексу визначено, що завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.
Окрім того, згідно ст. 278 КУпАП, при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення суд, в тому числі, перевіряє правильність складання протоколу інші матеріали справи про адміністративне правопорушення, належно з`ясовує обставини справи.
Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
З аналізу ст. ст. 251, 252 КУпАП слідує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП забороняється керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
За правилами частини 2 статті 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Частиною 3 цієї статті передбачено, що у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється. 
Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним (ч. 5 ст. 266 КУпАП).
Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (ч. 6 ст. 266 КУпАП).
Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду визначена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі - Інструкція).
Відповідно до п. 2, 3 розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Інструкцією визначено, що огляд на стан сп`яніння проводиться:  поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність) (далі — спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря – фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – заклад охорони здоров`я).
Огляд на стан алкогольного сп`яніння водія транспортного засобу здійснюється поліцейськими, які мають спеціальні звання.
Оформлення матеріалів огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу здійснюється згідно з чинним законодавством.
Огляд водія транспортного засобу на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я проводиться у присутності поліцейського в будь-який час доби із застосуванням спеціальних технічних засобів лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря — фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов тематичне вдосконалення за відповідною програмою згідно із законодавством. Тематичне вдосконалення обов`язково включає в себе опрацювання методики відбору зразків, їх консервування, маркування, упаковки, зберігання та транспортування до лабораторії, а також документальне оформлення всіх цих процедур.
Метою цього огляду є встановлення наявності чи відсутності стану сп`яніння в обстежуваної особи.
Кожний випадок огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я реєструється в журналі реєстрації медичних оглядів осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (додаток 5).
Висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.
Згідно з положеннями КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення, які мають бути доведені належними, допустимими та достатніми доказами.
Відповідно до статті 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, відповідно до статті 255 КУпАП.
Згідно з частиною першою статті 130 КУпАП адміністративна відповідальність настає, зокрема, за керування транспортними засобами у стані алкогольного сп`яніння, а також за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку.
Пунктом 2.9 (а) Правил дорожнього руху України прямо заборонено керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.
Отже, винуватість особи у вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 130 КУпАП, має бути безумовно доведена, а відповідні докази повинні встановлювати об`єктивну істину у справі та не викликати обґрунтованих сумнівів щодо їх достовірності.
Вимоги до протоколу та оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення визначені ст. 256 КУпАП та Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 року № 1376.
Вищевказані положення КУпАП та Інструкції №1376 визначають правила допустимості і відповідності доказів, що є гарантом їх достовірності та істинності, оскільки протокол про адміністративне правопорушення позбавлений доказової сили, якщо він не підтверджений іншими доказами, які долучені до нього.
Як встановлено з матеріалів справи, відносно ОСОБА_1 19 вересня 2025 року було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 459169, у якому зазначено, що він, керуючи транспортним засобом Ford, державний номер НОМЕР_1 , о 22 год. 56 хв. у м. Вінниця по вул. Магістратській, 86, перебував у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджено результатом огляду за допомогою приладу «Drager» — 1,55 ‰.
На підтвердження вказаного, до протоколу долучено Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 19.09.2025, у якому зазначено результат огляду на стан сп`яніння – позитивний 1,55% (а.с. 5). 
Також до протоколу додана роздруківка результатів тестування приладу Drager Alkotest 6820, згідно з якою  ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння, результат тесту становить 155 ‰ (а.с. 4)
Разом із тим доводи апеляційної скарги і пояснення ОСОБА_1 зводяться до того, що зазначені документи були складені без його участі, підписані не ним, а тому є сфальсифікованими. Апелянт зазначав, що відповідний акт йому не вручався, а про його існування він дізнався лише з матеріалів справи; підпис у графі «з результатами згоден» йому не належить. Аналогічні зауваження стосуються й роздруківки приладу «Drager», де підпис особи, що тестувалася, також, за твердженням апелянта, виконаний не ним. Тестування проводилося на двох різних драгерах, що підтверджується відеозаписом, оскільки перший драгер результат не показував. Проте йому результати не пред`являлися, а працівник поліції повідомив, що він знаходиться в стані сп`яніння. При цьому ОСОБА_1 не був згідний з таким висновком й зазначив у протоколі, що на результати могло вплинути прийняття ліків. 
З огляду на ці обставини апеляційний суд дійшов висновку про необхідність перевірки наведених доводів із застосуванням спеціальних знань та постановою суду призначив почеркознавчу експертизу, проведення якої було доручено експертам Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз.
Відповідно до висновку експерта № 2539/25-21, складеного 29.01.2026 встановлено, що підпис у графі «З результатами згоден» Акта огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів – виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою. Також, підпис у графі «Підпис особи що тестується» роздруківки приладу «Drager» тестування на алкоголь до протоколу серії ЕПР 1 №459169 від 19.09.2025 - виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою.
Зазначений висновок експерта отриманий із дотриманням вимог Інструкції, затвердженої наказом МВС та МОЗ України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року, а також вимог статті 266 КУпАП, у зв`язку з чим є належним, допустимим та достовірним доказом.
Зафіксовані відеозаписом обставини, які були здійснені поліцейським за допомогою нагрудного відео реєстратора, безумовно стосуються вчиненого правопорушення, що надає можливість повно та об`єктивно дослідити їх, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку поліцейських та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.
З дослідженого в судовому засіданні відеозапису (файл export-4г9ур, поліцейський Ткаченко В. О.) встановлено, що поліцейський пред`являє  ОСОБА_1 роздруківку приладу «Drager», яку водій не підписав. Запис закінчується 19.09.2025 о 23:13:22, а наступний запис починається о 23:23:20 з того, що поліцейський складає процесуальні документи. Отже, на зазначеному відео відсутні 10 хвилин запису.
В такій ситуації протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належними доказами по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійними беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду. 
Оцінюючи сукупність зібраних у справі доказів у їх взаємному зв`язку, апеляційний суд виходить із того, що визначальне значення для встановлення події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, мають належність, допустимість і достовірність доказів, на яких ґрунтуються висновки суду першої інстанції.
Як установлено під час апеляційного розгляду доказами, якими органом поліції обґрунтовувався факт перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, були роздруківка результатів тестування приладу «Drager» та акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. Водночас результатами почеркознавчої експертизи достовірно підтверджено, що підписи у вказаних документах виконані не ОСОБА_1 , а іншою особою, що виключає можливість визнання таких доказів належними та допустимими у розумінні статті 251 КУпАП. Досліджений відеозапис не є безперервним, а тому, з урахуванням твердження водія ОСОБА_1 про його незгоду з результатами огляду, є неналежним доказом того, що висновки щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння складені відповідно до вимог Інструкції та ст. 266 КУпАП.
За відсутності підтвердження участі особи у процедурі огляду на стан алкогольного сп`яніння та з огляду на встановлений факт виконання підписів невстановленою особою, порушення порядку проведення огляду у зв`язку з незгодою водія з результатом огляду, апеляційний суд доходить висновку, що вказані документи не можуть свідчити про дотримання встановленого законом порядку фіксації стану сп`яніння та не підтверджують беззаперечно факт перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння.
Інші докази, на які послався суд першої інстанції, зокрема протокол про адміністративне правопорушення та рапорт працівника поліції самі по собі не містять відомостей, які б у сукупності та поза розумним сумнівом підтверджували наявність у діях ОСОБА_1 об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, без належного підтвердження результатів огляду на стан алкогольного сп`яніння.
За таких обставин апеляційний суд виходить із того, що відсутні належні та допустимі докази, які б безумовно підтверджували факт перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння на момент керування транспортним засобом за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення.
Суд не може покласти в основу притягнення особи до адміністративної відповідальності виключно відомості, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, за відсутності належних та допустимих доказів, які б підтверджували зазначені в ньому обставини.
З урахуванням викладеного апеляційний суд приходить до переконання, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, а саме — його об`єктивна сторона, що унеможливлює притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Постанова судді згідно з статтею 283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, установлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.
Наведені факти у відповідності до статті 62 Конституції України повинні тлумачитись судом на користь  ОСОБА_1 і вони не дають змоги суду однозначно оцінити дії останнього, як такі, що містять склад адміністративного правопорушення передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП. 
Обов`язково слід наголосити, що процедура розгляду справ про адміністративні правопорушення не передбачає участі при судовому розгляді сторони обвинувачення, що може призвести до змішування ролі обвинувача і судді і тим самим дати підстави для законних сумнівів неупередженості суду, порушити принцип змагальності (див. наприклад пункти 75-79 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Карелін проти Росії», пункт 54 справи «Озеров проти Росії», пункти 44-45 справи «Кривошапкін проти Росії»).
У зв`язку із чим суд не може самостійно перебирати на себе «функції обвинувачення» і відшукувати докази вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, винуватість особи має доводитися саме в суді, що вимагає «обережності дій суду» при вирішені питання про тягар доказування в такій категорії справ.
Частина 1 до ст. 7 КУпАП, ст. 62 Конституції України передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку встановлених законом. Особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Таким чином, з урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що обставини, викладені у протоколі не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, а досліджені у судовому засіданні докази не є достатніми для висновку про наявність складу вказаного адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 .
Зазначене є підставою для закриття провадження в справі за недоведеністю належними доказами складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
За таких обставин, враховуючи, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази у вчинені ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, суд вважає, що у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому постанову слід скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.
Керуючись ст. 247, 294 КУпАП, апеляційний суд,

постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 30 жовтня 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, скасувати, а провадження у справі закрити.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду       Ю. Б. Войтко