ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
(додаткова)
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"06" лютого 2026 р. Справа№ 910/1387/25
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Скрипки І.М.
суддів: Тищенко А.І. 
Мальченко А.О. 

розглянувши у порядку письмового провадження, без виклику учасників справи заяву Товариства з обмеженою відповідальністю “ПРОМТЕХДІАГНОСТИКА” про ухвалення додаткового рішення за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю “СПЕЦХІМРЕСУРС” на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 05.06.2025
у справі №910/1387/25 (суддя Ярмак О.М.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “ПРОМТЕХДІАГНОСТИКА”
до Товариства з обмеженою відповідальністю “СПЕЦХІМРЕСУРС”
про стягнення коштів у розмірі 407 367,51 грн,-
ВСТАНОВИВ:
Постановою Північного апеляційного господарського суду від 22.12.2025 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “СПЕЦХІМРЕСУРС” на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 05.06.2025 у справі №910/1387/25 залишено без задоволення.
Додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 05.06.2025 у справі №910/1387/25 залишено без змін.
24.12.2025 через систему «Електронний суд» від Товариства з обмеженою відповідальністю “ПРОМТЕХДІАГНОСТИКА” надійшла заява про ухвалення додаткового рішення у справі № 910/1387/25 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю “СПЕЦХІМРЕСУРС” на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 05.06.2025, у якій заявник просить ухвалити додаткове рішення у справі, яким стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “СПЕЦХІМРЕСУРС” витрати понесені ним у зв`язку з розглядом даної справи, а саме 3 000, 00 грн витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.
Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до частини 3 статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду 26.12.2025 прийнято до розгляду заяву Товариства з обмеженою відповідальністю “ПРОМТЕХДІАГНОСТИКА” про ухвалення додаткового рішення у справі №910/1387/25, вирішено розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення у справі № 910/1387/25 здійснювати без повідомлення (виклику) учасників процесу.
30.12.2025 через систему «Електронний суд» від Товариства з обмеженою відповідальністю “СПЕЦХІМРЕСУРС” надійшло клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги до 500,00 грн.
Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю “ПРОМТЕХДІАГНОСТИКА” про ухвалення додаткового рішення у справі № 910/1387/25 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю “СПЕЦХІМРЕСУРС” на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 05.06.2025 і додані до неї документи, матеріали справи, колегія судів дійшла висновку про прийняття додаткової постанови, з огляду на наступне.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Згідно з статтею 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Як вбачається з матеріалів справи, у відзиві на апеляційну скаргу позивач вказав, що орієнтовний розмір судових витрат, які він планує понести по даній справі становить 3 000, 00 грн. 
Так, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 Господарського процесуального кодексу України).
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 зазначеного Кодексу).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості; ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:
1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);
2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу.
3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).
Згідно зі статтею 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Разом із тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 цього Кодексу).
У заяві про ухвалення додаткової постанови, позивач просить стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в розмірі 3 000, 00 грн.
На підтвердження понесення зазначених витрат позивачем подано копії:
- акт прийому-передачі послуг з правничої допомоги від 22.12.2025;
- платіжна інструкція № 3361 від 30.06.2025 про сплату 3 000, 00 грн;
- рахунок № 1305 від 30.06.2025 на суму 3 000, 00 грн;
- додаткова угода № 3 до договору № 309/4/25 від 28.01.2025 про надання правничої допомоги від 30.06.2025.
Так, 28.01.2025 ТОВ «ПРОМТЕХДІАГНОСТИКА» з Адвокатським бюро «ОЛЕКСАНДРА РИСІНА» було укладено Договір про надання правничої допомоги № 309/4/25.
Згідно з Угодою про розмір гонорару Бюро від 28.01.2025 р., яка є додатком № 1 до даного Договору, вартість однієї години надання правничої допомоги становить 2 200 (дві тисячі двісті) гривень.
Згідно Додаткової угоди № 3 від 30.06.2025 року Договір було доповнено п. 1.1.3. наступного змісту: по підготовці та поданню від імені Клієнта до Північного апеляційного господарського суду відзиву на апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «СПЕЦХІМРЕСУРС» на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 05.06.2025 року по справі № 910/1387/25 та представництво інтересів Клієнта в Північному апеляційному господарському суді до прийняття постанови по даній справі та пунктом 3.2.1.3. наступного змісту: за надання послуг, зазначених в п.п. 1.1.3 цього Договору в розмірі 3 000 (три тисячі) гривень до 10.07.2025 р. без урахування коефіцієнтів та знижок передбачених Угоди про розмір гонорару від 28.01.2025 року в незалежності від кількості годин надання правничої допомоги.
Відповідно до акту прийомупередачі послуг з правничої допомоги від 22.12.2025 Адвокатським бюро «ОЛЕКСАНДРА РИСІНА» були надані наступні послуги з професійної правничої допомоги:
- Загальна фактична кількість годин надання правничої допомоги становила: 3 годин, в тому числі:
2.1. по підготовці та поданню відзиву на апеляційну скаргу від 07.07.2025 по справі – 2 години;
2.2. по представництву інтересів Клієнта в судовому засіданні в Північному апеляційному господарському суді по справі – 1 година.
3. Відповідно до Угоди про розмір гонорару Бюро від 28.01.2025 р. з урахуванням п. 3.2.1.3 Договору загальна вартість наданих Бюро послуг становить 3 000 грн. (три тисячі) грн. в незалежності від кількості годин надання правничої допомоги та без врахування коефіцієнтів та знижок, передбачених Угодою про розмір гонорару Бюро від 28.01.2025 р., які Клієнт повністю оплатив до моменту підписання даного акту.
Відповідно до платіжної інструкції № 3361 від 30.06.2025 позивачем сплачено бюро 3 000 грн.
Відповідно до пункту 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 вказаного Закону).
Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є:
- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;
- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;
- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Статтею 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.
Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.
Отже, позивачем подано докази понесення у Північному апеляційному господарському суді витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000, 00 грн.
Водночас за змістом частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини 5 та 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).
Колегія суддів зазначає, що відповідачем було подано клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги до 500,00 грн.
Дане клопотання обґрунтоване тим, що фактично позивач просить стягнути витрати на супроводження апеляційного оскарження щодо питання, яке не пов`язано із предметом розгляду справи № 910/1387/25, а пов`язані виключно із розглядом питання відшкодування правничої допомоги, що не передбачено ст. 123 – ст. 129 ГПК України. На думку відповідача, витрати на правничу допомогу, понесені у зв`язку із супроводженням оскарження додаткового судового рішення про розподіл судових витрат, не стосуються розгляду спору по суті та не є пов`язані безпосередньо із предметом самої справи, а виникають після його вирішення та мають виключно процесуальний характер. Крім того відповідач вважає, що заявлена позивачем сума витрат в розмірі 3 000, 00 грн є неспівмірною зі складністю відповідного процесуального питання, фактичним обсягом наданих адвокатом послуг та витраченим на це часом, а її стягнення покладає надмірний фінансовий тягар на іншу сторону, що суперечить засадам справедливого розподілу судових витрат, визначеним статтями 126, 129 ГПК України.
У розумінні положень частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
В той же час, Об`єднана палата Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду у постанові № 922/445/19 від 03.10.2019 зазначила, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України. Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Тобто, «суд має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, за клопотанням іншої сторони» та «суд має право зменшити суму судових витрат, встановивши їх неспіврозмірність, незалежно від того, чи подавалося відповідачем відповідне клопотання» не є тотожними за своєю суттю, що фактично відповідає висновку викладеному у вищевказаній постанові.
При цьому, у постанові від 05.10.2021 у справі № 907/746/17 колегія суддів Верховного Суду акцентувала увагу на тому, що висновки судів про часткову відмову стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу адвоката з підстав не пов`язаності, необґрунтованості та непропорційності до предмета спору не свідчить про порушення норм процесуального законодавства, навіть, якщо відсутнє клопотання учасника справи про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У такому разі, суди мають таке право відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України та висновків об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду про те, як саме повинна застосовуватися відповідна норма права.
Аналогічна правова позиція, викладена в постанові Верховного Суду від 13.12.2022 у справі № 910/429/21 та від 11.11.2022 у справі № 909/50/22.
Зокрема, відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 цього Кодексу. Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
Окрім того, при визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України»).
Отже, для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача відповідно до положень статей 126, 129 Господарського процесуального кодексу України, має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір цих витрат є розумним та виправданим. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи та витрачений адвокатом час.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Аналогічна правова позиція щодо застосування норм права, викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21, від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18 та у постанові Верховного Суду від 22.12.2022 у справі № 922/2666/21.
Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Водночас, колегія суддів, здійснивши аналіз наданих позивачу адвокатських послуг зазначає, що представник позивача в суді апеляційної інстанції приймав участь в судових засіданнях в режимі відеоконференції та подавав всі документи через електронний суд. Вказане свідчить, що подання в електронному кабінеті документів не вимагає здійснення великого обсягу роботи адвокатом, а також відсутність у необхідності витрачати час на приїзд до суду та очікування судового засідання.
Крім того, колегія суддів враховує той факт, що оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 21.05.2025 та додаткового рішення Господарського суду міста Києва від 05.06.2025 у даній справі № 910/1387/25 здійснювалося паралельно, тобто адвокат позивача приймав участь в судових засіданнях один за одним. При цьому, поданий представником позивача відзив на апеляційну скаргу не є об`ємним та складним, що свідчить про відсутність необхідності у адвоката в дослідженні та аналізі великого об`єму інформації.
При цьому, представником позивача вже подано заяву про відшкодування адвокатських витрат понесених позивачем під час розгляду апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 21.05.2025 у справі № 910/1387/25.
Також колегія суддів звертає увагу, що Верховний Суд у своїх постановах виснував, що у будь-якому випадку надання правової допомоги з приводу вирішення навіть певної (усієї) сукупності процесуальних питань у касаційному порядку не може бути об`єктивно оцінено у більшому розмірі, ніж надання первинної правничої допомоги, необхідної для звернення особи до суду з адміністративним позовом. Первинна - більш складна, об`ємна і потребує повного аналізу обставин справи та нормативно-правової бази. В свою чергу, процедурні питання є типовими, виконання, яких потребує більш технічного підходу та не залежить від ціни позову та/або професійного досвіду виконавця (постанова ВС КАС від 11.12.2019 у справі №2040/6747/18, відповідна позиція підтримана і судом господарської юрисдикції у постанові ВС КГС від 07.02.2022 №918/1045/20).
Приймаючи до уваги наведене вище в сукупності та з огляду на спірні правовідносини, беручи до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених і поданих до суду позивачем документів, їх значення для вирішення спору, з урахуванням критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) і розумності їхнього розміру, колегія суддів дійшла до висновку, що заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката не є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору та складності даної справи, з урахуванням обсягу наданих послуг (п. 2 ч. 5 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України).
При цьому, колегією суддів враховано, що даний спір не є спором значної складності, спірні правовідносини не передбачають необхідності дослідженню адвокатом і застосуванню великої кількості законів і підзаконних нормативно-правових актів.
За таких обставин, виходячи з критеріїв складності справи, обсягу матеріалів, кількості підготовлених документів, враховуючи клопотання відповідача про зменшення розміру витрат позивача на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції по розгляду апеляційної скарги відповідача на додаткове рішення суду, колегія суддів дійшла до висновку про наявність правових підстав для обмеження такого розміру з огляду на розумну необхідність судових витрат в даній справі та необхідність покладення на відповідача витрат позивача на правову допомогу у загальному розмірі 1 000, 00 грн, в решті заявленої суми слід відмовити.
Щодо посилання відповідача, що витрати на правничу допомогу, понесені у зв`язку із супроводженням оскарження додаткового судового рішення про розподіл судових витрат, не стосуються розгляду спору по суті та не є пов`язані безпосередньо із предметом самої справи, а виникають після його вирішення та мають виключно процесуальний характер, колегія суддів зазначає наступне.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.06.2024 у справі №910/14524/22 виснувала, що у разі оскарження додаткового рішення, яким, зокрема, вирішено питання про судові витрати, результат такого оскарження залежить від результату вирішення судом спору по суті пред`явленого позову. Особа, яка понесла судові витрати під час апеляційного чи касаційного перегляду додаткового судового рішення про розподіл судових витрат, має право на відшкодування таких витрат, що відповідатиме принципу господарського судочинства, передбаченому у п.12 ч.3 ст.2 ГПК України. Під час вирішення цього питання суд має керуватися критеріями, визначеними у ч.5 ст.126 та ч.5 ст.129 ГПК України. Інакше розуміння позбавить особу права на відшкодування понесених нею судових витрат у разі необґрунтованого оскарження іншим учасником справи додаткового судового рішення, що нівелюватиме значення такої засади судочинства, як відшкодування судових витрат стороні, на користь якої ухвалене судове рішення.
Аналогічну правову позицію викладено також у постанові Верховного Суду від 25.11.2025 у справі №910/3378/24.
Отже, з урахуванням викладеної вище правової позиції Великої Палати Верховного Суду, колегія суддів відхиляє доводи відповідача, що витрати на правничу допомогу, понесені у зв`язку із супроводженням оскарження додаткового судового рішення про розподіл судових витрат, не стосуються розгляду спору по суті та не є пов`язані безпосередньо із предметом самої справи.
Враховуючи вищевикладене та керуючись статтями 123, 126, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-
УХВАЛИВ:
1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю “ПРОМТЕХДІАГНОСТИКА” про прийняття додаткового рішення у справі №910/1387/25 – задовольнити частково.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “СПЕЦХІМРЕСУРС” (51405, Дніпропетровська обл., м. Павлоград, вул. Дніпровська, 213, ідентифікаційний код 44181211) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “ПРОМТЕХДІАГНОСТИКА” (50086, Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, вул. Явір Валентини, 4, приміщення 24, ідентифікаційний код 31550092) 1 000 (одну тисячу гривень) 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.
3. В решті заяви відмовити.
4. Видачу наказу на виконання цієї постанови доручити Господарському суду міста Києва.
5. Повернути до Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/1387/25.
Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя І.М. Скрипка 

Судді А.І. Тищенко

А.О. Мальченко