ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2026 року 	м. Полтава	Справа № 440/14544/24	

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Алєксєєвої Н.Ю., розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС України у Полтавській області про скасування податкових повідомлень-рішень, вимоги, рішення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС України у Полтавській області про скасування податкових повідомлень-рішень№00110252405 від 31.07.2024 в частині донарахування грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб за результатами річного декларування в сумі 330103,84 грн, №00110092405 від 31.07.2024 в частині донарахування грошового зобов`язання з військового збору в сумі 27508,65 грн, №00110202405 від 31.07.2024 в частині збільшення суми грошового зобов`язання з ПДВ в сумі 424285,84 грн, №00110192405 від 31.07.2024 в частині застосування штрафних санкцій в сумі 72223,70 грн, вимоги №Ф-00110122405 від 31.07.2024 про сплату заборгованості (недоїмки) з єдиного внеску в частині донарахування в сумі 52830,60 грн, рішення №00110162405 від 31.07.2024 в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій за своєчасно не сплачений єдиний внесок в сумі 26415,30 грн.
В обґрунтування позовних вимог ФОП ОСОБА_1 вказала про протиправність висновків ГУ ДПС у Полтавській області за актом документальної планової виїзної перевірки від 24.06.2004 №8876/16-31-24-05-01/ НОМЕР_1 .
Так, позивач зазначає, що при підрахунку чистого оподаткованого доходу ГУ ДПС не були повністю враховані витрати ФОП ОСОБА_1 зі сплати за електроенергію в сумі 462424,00 грн, з придбання ліцензій на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами 107000,00 грн, витрати при закупівлі пива у ФОП ОСОБА_3 на суму 882762,50 грн, яке потім було реалізовано в ході господарської діяльності позивача та не враховані витрати із сплати єдиного внеску 118302,00 грн в 2018 році, а всього в сумі 1570488,50 грн.
Неврахування в ході проведення перевірки вказаних витрат призвело до безпідставного донарахування позивачеві суми чистого оподаткованого доходу за 2018 рік в сумі 1467128,15 грн та донарахування відповідних податків і зборів за 2018 рік, а саме: податку на доходи фізичних осіб (ПДФО) в сумі 264083,07 грн, військового збору в сумі 22006,92 грн, єдиного внеску в сумі 45495,26 грн.
ФОП ОСОБА_1 вказала про помилковість твердження відповідача щодо безпідставного віднесення сум податку на додану вартість до податкового кредиту при закупівлі нижче зазначених товарів: будівельних матеріалів, техніки та інструменту, холодильного обладнання (сума ПДВ складає 88005,33 грн без штрафних санкцій); батарейок, колготок, шкарпеток (сума ПДВ складає 11925,34 грн без штрафних санкцій); квасу, мінеральної води, напоїв безалкогольних в асортименті (сума ПДВ складає 239498,00 грн без штрафних санкцій). Позивач наполягає, що вищезазначені товари згідно інвентаризаційних відомостей знаходяться на залишку. 
Загальна сума податку на додану вартість, яка була правомірно віднесена позивачем до податкового кредиту при закупівлі вищезазначених товарно-матеріальних цінностей, складає 339428,67 грн без штрафних санкцій. Загальна сума податку на додану вартість, разом із штрафними санкціями, який безпідставно донарахований ФОП ОСОБА_1 , складає 424285,84 грн.
За вказаного, позивач також вважає частково протиправним застосування до ФОП ОСОБА_1 штрафних санкцій за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних в єдиному реєстрі податкових накладних (далі – ЄРПН) на сумум72223,70 грн.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 09.12.2024 позовна заява прийнята до провадження, відкрите провадження в адміністративний справі, вирішено розглядати її за правилами загального позовного провадження.
ГУ ДПС у Полтавській області 10.01.2025 до справи наданий відзив на адміністративний позов, за змістом якого відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував.
Відповідач вказав, що перевіркою правильності визначення загального оподатковуваного доходу, отриманого від провадження діяльності встановлено його заниження за 2018 рік в сумі 2103724,15 грн.
Так, ГУ ДПС в становлено про заниження позивачем доходу від роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами та від надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна та від надання інших допоміжних комерційних послуг. Також відповідач вказав, що проведеною перевіркою відображених показників у рядку «усього» колонок 5,6,7,8 додатку Ф2 до податкових декларацій про майновий стан та доходи «вартість документально підтверджених витрат, пов`язаних з господарською діяльністю» встановлено його заниження за 2018 рік по причині заниження витрат на оплату праці та нарахування на заробітну плату у сумі 636596,00 грн. 
Враховуючи вищезазначене, встановлено порушення:
- пункту 177.2, підпункту 177.4.5 пункту 177.4 статті 177 Податкового Кодексу України (далі – ПК України), в результаті чого занижено податок на доходи фізичних осіб у за 2018 рік на суму 264083,07 грн;
- пунктів 2, 3 частини першої статті 7 та частини п`ятої статті 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», в результаті чого занижено єдиний внесок за 2018 рік на суму 52830,60 грн;
- підпунктів 1.1, 1.2, 1.4, 1.5 пункту 161 підрозділу 10 розділу ХХ «Інші перехідні положення» ПК України, у результаті чого занижено податкове зобов`язання по військовому збору на суму 22006,92 грн за 2018 рік.
Також, ГУ ДПС вказало, що в ході проведення перевірки встановлено, що ФОП ОСОБА_1 здійснювалося у значних обсягах придбання групи товарів, які не використовувалися в господарській діяльності (подальша реалізація відповідно до даних ЄРПН та виторгів РРО/ПРРО зареєстрованих за місцем здійснення підприємницької діяльності не здійснювалася, інформація щодо наявності на залишках та/або використання в господарській діяльності (поліпшення ОЗ тощо) відсутня), проте включено до складу податкового кредиту.
Так, ФОП ОСОБА_1 не надано документального підтвердження використання в господарській діяльності (продаж, списання, тощо) придбаних товарів (батарейок, шкарпеток і колготок) та/або наявності їх на залишках станом на 31.12.2022.
ФОП ОСОБА_1 здійснено придбання будівельних матеріалів та інструменту в істотних обсягах (профіля, цемент, плити, клейові суміші, газоблоки, труби, верстати та ін.), використання яких потребує необхідних професійних навичок, проте згідно штатних розписів за період 2018-2022 працівники, які б могли здійснювати будівельно та/або ремонтні роботи відсутні. Перевіркою не встановлено придбання ФОП ОСОБА_1 ремонтних та будівельних робіт в інших СГ.
ФОП ОСОБА_1 в ході проведення перевірки не надано документального підтвердження використання в господарській діяльності (продаж, списання, тощо) вищезазначених придбаних товарів (квасу, мінеральної води, напоїв безалкогольних в асортименті) та/або наявності їх на залишках станом на 31.12.2022
Крім того ФОП ОСОБА_1 придбані вітрини холодильні, які відповідно до інформації розміщеної в мережі Інтернет призначені для ковбасних виробів, для фруктів, для молочних продуктів, для сирів, для салатів. Позивач здійснює роздрібну торгівлю в приміщеннях магазинів (власні та орендовані) алкогольних напоїв, тютюнових виробів, безалкогольних напоїв, солодощів, засобів гігієни, а також надає послуги з оренди/суборенди приміщень, маркетингові послуги. Тобто, придбання та реалізації продуктів харчування (ковбасні вироби, овочі та фрукти, сири, готові страви, молочна продукція тощо), для зберігання яких потрібні вищезазначені вітрини холодильні позивачем не здійснювалася. ФОП ОСОБА_1 не здає в оренду вищезазначені холодильні вітрини, амортизація на ОФ не нараховувалася.
Наведені вище факти не дають можливості підтвердити використання в господарській діяльності та/або наявності на залишках вищезазначених будівельних матеріалів, інструментів, квасу, мінеральної води, напоїв безалкогольних в асортименті та холодильних вітрин, оскільки 
- до перевірки не надано товарно-транспортні накладні щодо транспортування товарів від постачальників до ФОП ОСОБА_1 ;
- відсутня будь-яка інформація про місця зберігання товарів (угоди щодо зберігання ТМЦ, відомості про місцезнаходження складів, їх площа тощо);
- відсутність проведення інвентаризацій ТМЦ у періоді, що перевіряється;
- відсутній облік основних засобів, нарахування амортизації;
- відсутній необхідний кваліфікований персонал для виконання будівельних та ремонтних робіт, роботи за відповідним обладнанням;
- відсутня придбання та реалізація товарів, для яких необхідні холодильні вітрини.
Отже, ФОП ОСОБА_1 не надано документального підтвердження використання придбаних будівельних матеріалів, інструментів та холодильних вітрин у господарській діяльності (використання, продаж, списання тощо) та/або наявності їх на залишках станом на 31.12.2022.
За вказаного, відповідач зазначає, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення №00110252405 від 31.07.2024 в частині донарахування грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб за результатами річного декларування в сумі 330103,84 грн, №00110092405 від 31.07.2024 в частині донарахування грошового зобов`язання з військового збору в сумі 27508,65 грн, № 00110202405 від 31.07.2024 в частині збільшення суми грошового зобов`язання з ПДВ в сумі 424285,84 грн, №00110192405 від 31.07.2024 в частині застосування штрафних санкцій в сумі 72223,70 грн, вимоги № Ф-00110122405 від 31.07.2024 про сплату заборгованості (недоїмки) з єдиного внеску в частині донарахування в сумі 52 830,60 грн, рішення №00110162405 від 31.07.2024 в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій за своєчасно не сплачений єдиний внесок в сумі 26415,30 грн є правомірними як повністю, так і в оскаржуваних частинах, винесені відповідно до чинного законодавства.
У відповіді на відзив, поданій до справи 04.02.2025, та додаткових письмових поясненнях, поданих 13.06.2025, 06.11.2025 позивач вказала про безпідставність твердження відповідача в Акті документальної перевірки про нібито заниження чистого оподаткованого доходу позивача у 2018 році на суму 1467128,15 грн, адже не враховані у складі витрат:
- оплата електропостачання ПАТ «Кіровоградобленерго», в сумі 462424,00 грн,
- оплата за придбання ліцензій на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами у 12-ти магазинах Кіровоградської області на суму 107000,00 грн,
- сплата єдиного соціального внеску в сумі 118302,00 грн,
- оплата при закупівлі пива у ФОП ОСОБА_3 в сумі 882762,50 грн, яке потім було реалізоване в ході господарської діяльності позивача.
Таким чином, відповідачем при підрахунку витрат позивача у 2018 році не були враховані витрати на загальну суму 1570488,50 грн. Отже, твердження відповідача в Акті документальної перевірки про завищення позивачем суми валових витрат у 2018 році в розмірі 1467128,15 грн є протиправним та не відповідає фактичним обставинам справи.
ФОП ОСОБА_1 не погоджується з твердженням ГУДПС у Полтавській області про безпідставне віднесення сум податку на додану вартість до податкового кредиту при закупівлі нижче зазначених товарів:
- будівельних матеріалів, техніки та інструменту, холодильного обладнання (сума ПДВ складає 88005,33 грн без штрафних санкцій);
- батарейок, колготок, шкарпеток (сума ПДВ складає 11925,34 грн без штрафних санкцій);
- квасу, мінеральної води, напоїв безалкогольних в асортименті (сума ПДВ складає 239498,00 грн без штрафних санкцій).
Всі вищезазначені товари згідно інвентаризаційних відомостей знаходяться на залишку (копії витягів з інвентаризаційних відомостей наявні).
Загальна сума податку на додану вартість, яка була віднесена позивачем до податкового кредиту при закупівлі вищезазначених товарно-матеріальних цінностей, складає 339428,67 грн. Отже, загальна сума податку на додану вартість, разом із штрафними санкціями, який безпідставно донарахований ФОП ОСОБА_1 , складає 424285,84 грн.
У зв`язку з тим, що ФОП ОСОБА_1 не погоджується з твердженням про заниження податкового зобов`язання зі сплати ПДВ за перевіряємий період при купівлі будівельних матеріалів, інструментів та інших товарно-матеріальних цінностей, які знаходяться на залишку в позивача, та у зв`язку з відсутністю в Акті перевірки даних про те, які саме податкові накладні несвоєчасно були зареєстровані в ЄРПН, ФОП ОСОБА_1 не згодна із застосуванням штрафних (фінансових) санкцій до позивача в сумі 72223,70 грн згідно оскаржуваного податкового повідомлення-рішення №00110192405 від 31.07.2024 року саме по операціях, за якими позивач сформував податковий кредит (неправомірно, на думку відповідача).
Позивач зазначив, шо відповідач безпідставно застосовує до позивача (фізичної особи-підприємця) вимоги стосовно призначення та проведення інвентаризацій товарно-матеріальних цінностей, які законодавством передбачені тільки для юридичних осіб-підприємств.
Крім того, вимога відповідача про використання форми ведення обліку товарних запасів для будівельних матеріалів та інструментів не відповідає правовій позиції Верховного Суду, що викладена у постанові від 13 липня 2022 року у справі №240/2156/20, в якій вказано, що на законодавчому рівні порядок обліку товарних запасів встановлено виключно для юридичних осіб, оскільки відповідно до пункту 2 статті 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996-Х1У бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством.
Зазначене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 26.02.2019 у справі № 2а-361/10/0970, від 30.01.2018 р. у справі №2а-0770/655/12.
Також відповідач, посилаючись на Порядок ведення обліку товарних запасів для фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2021 №496, не врахував, що цей Порядок визначає правила ведення обліку товарних запасів та поширюється на фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку (далі - ФОП), які відповідно до Закону зобов`язані вести облік товарних запасів та здійснювати продаж лише тих товарів, що відображені в такому обліку, та осіб, які фактично здійснюють продаж товарів (надання послуг) та/або розрахункові операції в місці продажу (господарському об`єкті) такого ФОП.
Будівельні матеріали та інструменти, що є на залишку у Позивача придбавались не з метою подальшої їх реалізації, як товару в межах діяльності згідно КВЕД-47.11, а з метою використання в ході господарської діяльності, а саме: використанні при проведенні поточних ремонтів в орендованих приміщеннях чи проведенні інших будівельних робіт відповідно до наявних КВЕДів.
ГУ ДПС 20.10.2025 до справи надані додаткові пояснення за якими відповідач, зокрема, вказав, що проведеною перевіркою відображених показників у рядку «усього» колонок 5,6,7,8 додатку Ф2 до податкових декларацій про майновий стан та доходи «вартість документально підтверджених витрат, пов`язаних з господарською діяльністю» встановлено його заниження за 2018 рік у сумі 636596,00 грн, що відбулося по причині заниження витрат на оплату праці та нарахування на заробітну плату в сумі 636596,00 грн.
Також відповідач вказав про неможливість врахування витрат позивача на придбання товарів у ФОП ОСОБА_4 , адже надані до суду документи є електронними копіями з програмного забезпечення ФОП ОСОБА_4 та не можуть підтверджувати придбання товару саме ФОП ОСОБА_1 , а отже не можуть підтверджувати витрати ФОП ОСОБА_1 
ГУ ДПС в Полтавській області наполягає на обов`язковому наданні до перевірки позивачем документів за результатами проведеної інвентаризації та обліку товарних запасів, в порядку, передбаченому Положенням про інвентаризацію активів та зобов`язань, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 02.09.2014 №879 та Порядком ведення обліку товарних запасів для фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2021 №496. 
Крім того, відповідач наголошує про неподання ФОП ОСОБА_1 документального підтвердження використання в господарській діяльності (продаж, списання тощо) придбаних товарів (будматеріалів, інструментів, основних засобів, квасу, мінеральної води, напоїв безалкогольних в асортименті, батарейок, шкарпеток і колготок) та/або наявності їх на залишках станом на 31.12.2022. 
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 12.11.2025 закрите підготовче провадження у справі, призначена справа до судового розгляду по суті.
Згідно з частиною 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Суд, вивчивши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, надані сторонами до матеріалів адміністративної справи, встановив такі обставини. 
ФОП ОСОБА_1 зареєстрована в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців 14.03.2011, ідентифікаційний код НОМЕР_1 . 
Позивач перебуває на податковому обліку з 15.03.2011 за №45967 в ГУ ДПС у Полтавській області. ФОП ОСОБА_1 зареєстрована платником податку на додану вартість, свідоцтво від 20.03.2017 №16032954514429, індивідуальний номер платника ПДВ 3254709524.
Основним видом діяльності за КВЕД позивача є: 47.11.
В період з 28.05.2024 по 17.06.2024 ГУ ДПС у Полтавській області проведена документальна планова виїзна перевірка ФОП ОСОБА_1 з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01 січня 2018 по 31 грудня 2022, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, виконання вимог валютного та іншого законодавства, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, за період з 01 січня 2018 по 31 грудня 2022.
За результатами перевірки ГУ ДПС складений акт від 24.06.2024 №8876/16-31-24-05-01/ НОМЕР_1 , прийняті податкові повідомлення-рішення, вимога, рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій. 
Позивач частково не погодився із прийнятими рішеннями, а саме з: 
- податковим повідомленням-рішенням №00110252405 від 31.07.2024 в частині донарахування грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб за результатами річного декларування в сумі 330103,84 грн, 
- податковим повідомленням-рішенням №00110092405 від 31.07.2024 в частині донарахування грошового зобов`язання з військового збору в сумі 27508,65 грн,
- податковим повідомленням-рішенням №00110202405 від 31.07.2024 в частині збільшення суми грошового зобов`язання з ПДВ в сумі 424285,84 грн, 
- податковим повідомленням-рішенням №00110192405 від 31.07.2024 в частині застосування штрафних санкцій в сумі 72223,70 грн, 
- вимогою №Ф-00110122405 від 31.07.2024 про сплату заборгованості (недоїмки) з єдиного внеску в частині донарахування в сумі 52830,60 грн, 
- рішенням №00110162405 від 31.07.2024 в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій за своєчасно не сплачений єдиний внесок в сумі 26415,30 грн, та звернувся до суду із даним позовом про визнання їх протиправними та скасування.
Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази у сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов наступних висновків.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із статтею 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (в редакції, чинній на дату виникнення спірних правовідносин).
Пунктом 44.1 статті 44 ПК України передбачено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
За підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами;
Пунктом 14.1.231 пункту 14.1 статті 14 ПК України встановлено, що розумна економічна причина (ділова мета) - причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.
Економічний ефект, зокрема, але не виключно, передбачає приріст (збереження) активів платника податків та/або їх вартості, а так само створення умов для такого приросту (збереження) в майбутньому.
Відповідно до пункту 15.1 статті 15 ПК України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремленні підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок зі сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.
Обов`язки платника податків визначено статтею 16 ПК України. Відповідно до підпункту 16.1.2 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів.
Об`єктом оподаткування фізичної особи - підприємця є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця (п. 177.2 ст. 177 ПКУ).
Відповідно до положень підпункту 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 ПК України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, якщо дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, або завищення суми податку на доходи фізичних осіб, що підлягає поверненню з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.
Згідно пункту 58.1 статті 58 ПК України контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян) або якщо за результатами перевірки контролюючим органом встановлено факт:
невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації;
завищення розміру задекларованого від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованої платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу;
заниження або завищення суми податкових зобов`язань, заявленої у податковій (митній) декларації, або суми податкового кредиту, заявленої у податковій декларації з податку на додану вартість, крім випадків, коли зазначене заниження або завищення враховано при винесенні інших податкових повідомлень-рішень за результатами перевірки;
завищення сум податку на доходи фізичних осіб, що підлягає поверненню з бюджету, заявлених у податкових деклараціях, зокрема при використанні права на податкову знижку відповідно до розділу IV цього Кодексу;
наявності помилок при визначенні обов`язкових реквізитів податкової накладної та/або відсутності реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до податкової накладної протягом граничних строків, передбачених цим Кодексом.
Пунктом 177.2 статті 177 ПК України визначено, що об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) i документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи – підприємця.
Згідно із підпунктом 177.4.1 пункту 177.4 статті 177 ПК України до переліку витрат безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, належать: витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат.
Підпунктом 177.4.3 пункту 177.4 статті 177 ПК України визначений перелік витрат, пов`язаних з отриманням доходів фізичною особою – підприємцем від провадження господарської діяльності на загальній системі оподаткування, зокрема суми податків, зборів, пов`язаних з проведенням господарської діяльності такої фізичної особи – підприємця (крім податку на додану вартість для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, та акцизного податку, податку на доходи фізичних осіб з доходу від господарської діяльності, податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, з об`єктів житлової нерухомості).
Підпунктом 177.4.4 пункту 177.4 статті 177 ПК України визначений перелік інших витрат, до складу яких включаються витрати, що пов`язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1 - 177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв`язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов`язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов`язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.
Відповідно підпункту 177.4.5 пункту 177.4 статті 177 ПК України не включаються до складу витрат документально не підтверджені витрати.
За пунктом 177.10 статті 177 та пункту 178.6 статті 178 розділу ІV ПК України фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, та фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, зобов`язані вести Книгу обліку доходів і витрат, у якій за підсумком робочого дня, протягом якого отримано дохід, на підставі первинних документів здійснюються записи про отримані доходи та документально підтверджені витрати. До складу витрат включаються тільки витрати, які пов`язані з отриманням доходу та підтвердженні відповідними документами про їх оплату.
Згідно із пунктом 185.1 статті 185 ПК України, об`єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку з:
а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу у володіння та користування лізингоодержувачу/орендарю;
б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу;
в) ввезення товарів на митну територію України;
г) вивезення товарів за межі митної території України;
е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.
За пунктом 187.1 статті 187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:
а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;
б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.
За операціями з виконання підрядних будівельних робіт суб`єкти підприємницької діяльності (підрядники та субпідрядники) можуть застосовувати касовий метод податкового обліку відповідно до підпункту 14.1.266 пункту 14.1 статті 14 цього Кодексу.
До податкового кредиту, відповідно до положень пункту 198.1 статті 198 ПК України, відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:
а) придбання або виготовлення товарів та послуг;
б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного капіталу та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);
в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;
г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу;
ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Згідно пункту 198.2 статті 198 ПК України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:
дата списання коштів з рахунку платника податку в банку/небанківському надавачу платіжних послуг на оплату товарів/послуг, а в разі постачання товарів/послуг, оплата яких здійснюється електронними грошима, - дата списання електронних грошей платника податків як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, на електронний гаманець постачальника;
дата отримання платником податку товарів/послуг.
Для операцій із ввезення на митну територію України товарів датою віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати податку за податковими зобов`язаннями згідно з пунктом 187.8 статті 187 цього Кодексу, а для операцій з постачання послуг нерезидентом на митній території України - дата складення платником податкової накладної за такими операціями, за умови реєстрації такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Датою збільшення податкового кредиту лізингоодержувача (орендаря) для операцій з фінансового лізингу (фінансової оренди) є дата фактичного отримання об`єкта фінансового лізингу (фінансової оренди) таким лізингоодержувачем (орендарем).
Датою віднесення сум до податкового кредиту замовника з договорів (контрактів), визначених довгостроковими відповідно до пункту 187.9 статті 187 цього Кодексу, є дата фактичного отримання замовником результатів робіт (оформлених актами виконаних робіт) за такими договорами (контрактами).
Для товарів/послуг, постачання (придбання) яких контролюється приладами обліку, факт постачання (придбання) таких товарів/послуг засвідчується даними обліку.
Пункт 198.5 статті 198 ПК України передбачає, що платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися:
а) в операціях, що не є об`єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу) або місце постачання яких розташоване за межами митної території України;
б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 цього Кодексу);
в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів;
г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).
У разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи в подальшому починають використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, у тому числі переведення невиробничих необоротних активів до складу виробничих необоротних активів, платник податку може зменшити суму податкових зобов`язань, що були нараховані відповідно до цього пункту, на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, зазначеної в абзаці першому цього пункту, зареєстрованого в Єдиному реєстрі податкових накладних.
З метою застосування цього пункту податкові зобов`язання визначаються по товарах/послугах, необоротних активах:
придбаних для використання в неоподатковуваних операціях - на дату їх придбання;
придбаних для використання в оподатковуваних операціях, які починають використовуватися в неоподатковуваних операціях, - на дату початку їх фактичного використання, визначену в первинних документах, складених відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».
У разі якщо на момент перевірки платника податку контролюючим органом в акті вибіркової (часткової) інвентаризації, проведеної платником податку на вимогу такого органу, виявлено нестачу придбаних таким платником товарів (крім випадку, якщо така нестача обумовлена знищенням внаслідок дії обставин непереборної сили, що підтверджується відповідно до законодавства), для цілей розділу V цього Кодексу такі товари вважаються використаними платником податку в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.
Пункт 198.6 статті 198 ПК України встановлює, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.
Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складення податкової накладної/розрахунку коригування.
Суми податку, сплачені (нараховані) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних/розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням строку реєстрації, включаються до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкові накладні/розрахунки коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше ніж через 365 календарних днів з дати складення податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних.
Платники податку, які застосовують касовий метод податкового обліку, суми податку, зазначені в податкових накладних/розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, та не включені до податкового кредиту протягом періоду 365 календарних днів з дати складення таких податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних у зв`язку з відсутністю фактів списання коштів з рахунку платника податку в банку/небанківському надавачу платіжних послуг (видачі з каси) або надання інших видів компенсацій вартості поставлених (або тих, що підлягають поставці) йому товарів/послуг, мають право на включення таких сум до податкового кредиту у звітному податковому періоді, в якому відбулося списання коштів з рахунку платника податку в банку/небанківському надавачу платіжних послуг (видачі з каси) або надання інших видів компенсацій вартості поставлених (або тих, що підлягають поставці) йому товарів/послуг, але не пізніше ніж через 60 календарних днів з дати такого списання, надання інших видів компенсацій.
У разі зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних згідно з пунктом 201.16 статті 201 цього Кодексу перебіг строків, зазначених у цьому пункті, переривається на період зупинення реєстрації таких податкових накладних / розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) відповідно до підпункту 191.1.2 пункту 191.1 статті 191 цього Кодексу оператором поштового зв`язку, експрес-перевізником.
201.1. На дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.
У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов`язкові реквізити:
а) порядковий номер податкової накладної;
б) дата складання податкової накладної;
в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг;
г) податковий номер платника податку (продавця та покупця). У разі постачання/придбання філією (структурним підрозділом) товарів/послуг, яка фактично є від імені головного підприємства - платника податку стороною договору, у податковій накладній, крім податкового номера платника податку додатково зазначається числовий номер такої філії (структурного підрозділу);
д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг;
е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг;
є) ціна постачання без урахування податку;
ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні;
з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку;
і) код товару згідно з УКТ ЗЕД, для послуг - код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг; платники податків, крім випадків постачання підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України, мають право зазначати код товару згідно з УКТ ЗЕД або код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг неповністю, але не менше ніж чотири перших цифри відповідного коду;
й) індивідуальний податковий номер.
Відповідно до пункту 201.10 статті 201 ПК України податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.
Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.
З метою отримання податкової накладної/розрахунку коригування, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, покупець надсилає в електронному вигляді запит до Єдиного реєстру податкових накладних, за яким отримує в електронному вигляді повідомлення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та податкову накладну/розрахунок коригування в електронному вигляді. Такі податкова накладна/розрахунок коригування вважаються зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних та отриманими покупцем.
Покупцю товарів/послуг податкова накладна/розрахунок коригування можуть бути надані продавцем таких товарів/послуг в електронній формі з дотриманням вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронні довірчі послуги".
З метою отримання продавцем зареєстрованого в Єдиному реєстрі податкових накладних розрахунку коригування, що підлягає реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних покупцем, такий продавець надсилає в електронному вигляді запит до Єдиного реєстру податкових накладних, за яким отримує в електронному вигляді повідомлення про реєстрацію розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та розрахунок коригування в електронному вигляді. Такий розрахунок коригування вважається зареєстрованим в Єдиному реєстрі податкових накладних та отриманими продавцем.
Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.
Якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 цієї статті та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.
Помилки в реквізитах, визначених пунктом 201.1 цієї статті (крім коду товару згідно з УКТ ЗЕД), які не заважають ідентифікувати здійснену операцію, її зміст (товар/послугу, що постачаються), період, сторони та суму податкових зобов`язань, не можуть бути причиною неприйняття податкових накладних у електронному вигляді.
Квитанція про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування надсилається одночасно продавцю та покупцю платнику податку.
Якщо протягом операційного дня не надіслано квитанції про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, така податкова накладна вважається зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків:
для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені;
для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені;
для зведених податкових накладних та/або розрахунків коригування до таких зведених податкових накладних, складених за операціями, визначеними пунктом 198.5 статті 198 та пунктом 199.1 статті 199 цього Кодексу, - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем місяця, в якому вони складені;
для розрахунків коригування, складених постачальником товарів/послуг до податкової накладної, що складена на отримувача - платника податку, в яких передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, - протягом 15 календарних днів з дня отримання такого розрахунку коригування до податкової накладної отримувачем (покупцем).
У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.
Платник податку має право зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну та/або розрахунок коригування, складені починаючи з 1 липня 2015 року, в яких загальна сума податку не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу.
Якщо сума, визначена відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу, є меншою, ніж сума податку в податковій накладній та/або розрахунок коригування, які платник повинен зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних, то платник зобов`язаний перерахувати потрібну суму коштів із свого поточного рахунку на свій рахунок в системі електронного адміністрування податку на додану вартість.
Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних встановлюється Кабінетом Міністрів України. Покупець має право звіряти дані отриманої податкової накладної на відповідність із даними Єдиного реєстру податкових накладних.
Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період.
Виявлення розбіжностей даних податкової декларації та даних Єдиного реєстру податкових накладних є підставою для проведення контролюючими органами документальної позапланової виїзної перевірки продавця та у відповідних випадках покупця товарів/послуг.
У разі допущення продавцем товарів/послуг помилок при зазначенні обов`язкових реквізитів податкової накладної, передбачених пунктом 201.1 статті 201 цього Кодексу, та/або порушення продавцем/покупцем граничних термінів реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрація яких зупинена згідно з пунктом 201.16 цієї статті) податкової накладної та/або розрахунку коригування покупець/продавець таких товарів/послуг має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву із скаргою на такого продавця/покупця. Таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів, що настають за граничним терміном подання податкової декларації за звітний (податковий) період, у якому не надано податкову накладну або допущено помилки при зазначенні обов`язкових реквізитів податкової накладної та/або порушено граничні терміни реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних. До заяви додаються копії товарних чеків або інших розрахункових документів, що засвідчують факт сплати податку у зв`язку з придбанням таких товарів/послуг, або копії первинних документів, складених відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", що підтверджують факт отримання таких товарів/послуг.
Протягом 90 календарних днів з дня надходження такої заяви із скаргою з урахуванням вимог, встановлених підпунктом 78.1.9 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу, контролюючий орган зобов`язаний провести документальну перевірку зазначеного продавця для з`ясування достовірності та повноти нарахування ним зобов`язань з податку за такою операцією.
Податкова накладна, що містить помилки в реквізитах, визначених пунктом 201.1 цієї статті (крім коду товару згідно з УКТ ЗЕД), які не заважають ідентифікувати здійснену операцію, її зміст (товар/послугу, що постачаються), період, сторони та суму податкових зобов`язань, є підставою для віднесення покупцем сум податку до податкового кредиту.
Відповідно до пунктів 1.1 – 1.5 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ «Інші перехідні положення» ПК України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.
Платниками збору є:
1) особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу;
2) фізичні особи - підприємці - платники єдиного податку першої, другої та четвертої груп;
3) платники єдиного податку третьої групи, крім електронних резидентів (е-резидентів).
Військовий збір для платників збору, зазначених у підпунктах 2 та 3 цього підпункту, встановлюється з 1 січня 2025 року по 31 грудня року, у якому буде припинено або скасовано воєнний стан, введений Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX.
Об`єктом оподаткування збором є:
1) для платників, зазначених у підпункті 1 підпункту 1.1 цього пункту, - доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу;
2) для платників, зазначених у підпункті 2 підпункту 1.1 цього пункту, - щомісячна сума, що дорівнює розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року;
3) для платників, зазначених у підпункті 3 підпункту 1.1 цього пункту, - доходи, визначені статтею 292 цього Кодексу.
Ставка збору становить:
1) для платників, зазначених у підпункті 1 підпункту 1.1 цього пункту, - 5 відсотків від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1 підпункту 1.2 цього пункту, крім доходів, які оподатковуються за ставкою, визначеною підпунктом 4 цього підпункту;
2) для платників, зазначених у підпункті 2 підпункту 1.1 цього пункту, - 10 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, з розрахунку на календарний місяць;
3) для платників, зазначених у підпункті 3 підпункту 1.1 цього пункту, - 1 відсоток від доходу, визначеного згідно із статтею 292 цього Кодексу;
4) для військовослужбовців та працівників Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Головного управління розвідки Міністерства оборони України, Національної гвардії України, Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної спеціальної служби транспорту України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань - 1,5 відсотка з доходу, одержаного у вигляді грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, які здійснюються відповідно до законодавства України (за винятком доходів, які звільняються від оподаткування військовим збором відповідно до підпункту 1.7 цього пункту).
Починаючи з 1 січня року, наступного за роком, у якому буде припинено або скасовано воєнний стан, введений Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX", ставка збору для платників, зазначених у підпункті 1 підпункту 1.1 цього пункту, становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1 підпункту 1.2 цього пункту.
Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору з доходів платників збору, зазначених у підпункті 1 підпункту 1.1 цього пункту, здійснюються в порядку, встановленому розділом IV цього Кодексу, з урахуванням особливостей, визначених підрозділом 1 цього розділу, за ставками, визначеними підпунктом 1.3 цього пункту.
Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету з доходів платників, зазначених у підпункті 1 підпункту 1.1 цього пункту, є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу.
В ході розгляду справи судом встановлено про донарахування ГУ ДПС у Полтавській області сум податку з доходів фізичних осіб за виявлення заниження ФОП ОСОБА_1 чистого оподатковуваного доходу.
Позивач вказала що в ході перевірки відповідачем не були повністю враховані витрати ФОП ОСОБА_1 зі сплати за електроенергію в сумі 462424,00 грн, з придбання ліцензій на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами 107000,00 грн, витрати при закупівлі пива у ФОП ОСОБА_3 на суму 882762,50 грн, яке потім було реалізовано в ході господарської діяльності позивача та не враховані витрати із сплати єдиного внеску 118302,00 грн в 2018 році, а всього в сумі 1570488,50 грн.
Так, ФОП ОСОБА_1 звертала увагу на дані, наведені відповідачем на сторінці 97 Акту документальної перевірки в таблиці з назвою «Структура вартості витрат, пов`язаних із здійсненням діяльності за 2018 рік» (за даними перевірки), де вказано про витрати позивача при сплаті за послуги електропостачання в сумі 273640,00 грн та не повністю враховані витрати позивача, понесені ним у 2018 році при оплаті за послуги електропостачання ПАТ «Кіровоградобленерго», в сумі 462424,00 грн.
Всього за послуги електропостачання у 2018 році позивачем було сплачено 736064,00 грн. Відповідачем враховані витрати позивача при сплаті послуг за електропостачання в сумі 273640,00 грн, сума витрат позивача у 2018 році за цей вид оплачених послуг, яка не була врахована, складає 462424,00 грн.
На підтвердження витрат позивача в 2018 році при сплаті за послуги електропостачання в загальній сумі 736064,00 грн було надано суду копії договорів на електропостачання, копії платіжних квитанцій, які свідчать про сплату за послуги електропостачання. 
В ході розгляду справи ГУ ДПС у Полтавській області не надано спростувань, пояснень чи заперечень на вказані твердження, документальні докази, надані позивачем.
Так, відповідач не заперечував щодо фактів провадження ФОП ОСОБА_1 господарської діяльності у 12-ти магазинах Кіровоградської області і, відповідно, понесення позивачем витрат в 2018 році за послуги електропостачання ПАТ «Кіровоградобленерго» в сумі 462424,00 грн та витрат в сумі 107000,00 грн зі сплати за придбання ліцензій на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами.
На підтвердження витрат позивача в 2018 році зі сплати за придбання ліцензій на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами позивачем було надано до суду копії ліцензій на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами у 12-ти магазинах Кіровоградської області, на кожній з яких є відмітка Головного управління Державної податкової служби в Кіровоградській області, яка свідчить про оплату за придбання відповідних ліцензій.
Крім того, позивачем до матеріалів справи надана копія відповіді Головного управління Державної податкової служби в Кіровоградській області від 04.12.2024 на запит, зі змісту якої вбачається про сплату позивачем грошових коштів в загальній сумі 107000,00 грн за придбання ліцензій на право торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами (додаток 1 до відповіді).
Крім вказаного, позивач вказав, що при підрахунку витрат позивача за 2018 рік відповідачем не були враховані витрати із сплати єдиного соціального внеску в сумі 118302,00 грн, які підтверджуються наданими до матеріалів справи копією витягу з електронного кабінету платника податків ФОП ОСОБА_1 та копіями банківських виписок, які свідчать про сплату Позивачем єдиного внеску.
Заперечень щодо вказаного, відповідачем не надано.
ФОП ОСОБА_1 зазначила про віднесення до складу витрат позивача за 2018 рік витрати, понесені позивачем при закупівлі пива у ФОП ОСОБА_3 на суму 882762,50 грн із зауваженням, що на сторінці 74 Акту документальної перевірки відповідач надає перелік суб`єктів підприємницької діяльності, в яких позивач здійснював закупівлю, а згодом реалізацію в 2018 році товарно-матеріальних цінностей, в якому відсутні дані про закупівлю пива у ФОП ОСОБА_3 .
Позивач наполягає на придбанні товару в ФОП ОСОБА_3 і подальшій реалізації його в ході господарської діяльності позивача.
На підтвердження витрат позивача в 2018 році при закупівлі пива до матеріалів справи було надано копію Акту звірки взаєморозрахунків між ФОП ОСОБА_1 і ФОП ОСОБА_3 та копії фіскальних чеків, які свідчать про закупівлю пива.
Щодо вказаного факту, відповідач заперечував, вказав, що надані до суду документи є електронними копіями з програмного забезпечення ФОП ОСОБА_4 не можуть підтверджувати придбання товару саме ФОП ОСОБА_1 , а відповідно до Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 №265/95-ВР та Положення про форму та зміст розрахункових документів, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 21.01.2016 №13 вищезазначені документи не є фіскальними чеками (тобто первинним документом), а отже не можуть підтверджувати витрати ФОП ОСОБА_1 .
ГУ ДПС у Полтавській області вказано, що відповідно до наданих під час перевірки документів (банківських виписок, чеків РРО, видаткових накладних, податкових накладних) під час проведення документальної перевірки встановлено наявність кредиторської заборгованості по постачальнику ФОП ОСОБА_4 ( НОМЕР_2 ) станом на 31.12.2018 у сумі 1011555,04 грн (сторінка 74 акту).
За поясненнями позивача, відомості про придбання в ФОП ОСОБА_3 товарів (пива) на суму 882762,50 грн відображені в актах звірок проведення фінансово-господарських операцій між ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_3 , шляхом зазначення про проведену ФОП ОСОБА_1 оплату за придбане пиво. Саме акти звірок проведення фінансово-господарських операцій між ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_3 містять інформацію, що прийнята до уваги відповідачем про наявність кредиторської заборгованості. Тобто, заперечення про неможливість підтвердження операцій електронними копіями фіскальних чеків про реалізацію ФОП ОСОБА_3 товарів на користь ФОП ОСОБА_1 суперечать обставинам врахування відповідачем, в ході проведення перевірки, інформації з актів звірки проведення фінансово-господарських операцій між ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_3 ..
Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного суду від 30.03.2018 у справі № 821/2106/13-а, з метою податкового обліку господарські операції можуть оформлюватися будь-якими первинними документами, зміст яких відповідає наведеним вимогам податкового законодавства, та складення яких відповідає законодавчо установленим вимогам щодо оформлення такої операції або звичаєвій практиці. Умовою документального підтвердження операції є можливість на підставі наявних документів зробити висновок про те, що витрати фактично понесені.
Відповідач заперечує можливість підтвердження фактів придбання позивачем у ФОП ОСОБА_3 товарів за даними електронних копій фіскальних чеків, виданих за фактом проведення розрахункових операцій із посиланням на Положення про форму та зміст розрахункових документів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 21.01.2016 №13 (в редакції, яка діяла в 2018 році), за яким фіскальний касовий чек на товари (послуги) (далі – касовий чек) - розрахунковий документ, надрукований реєстратором розрахункових операцій при проведенні розрахунків за продані товари (надані послуги).
Відповідно до статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (в редакції чинній у 2018 році) суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані: 1) проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок; 2) видавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми на повну суму проведеної операції.
Суд зазначає, що Порядком функціонування Системи обліку даних реєстраторів розрахункових операцій, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 05 серпня 2020 року № 477 встановлюється механізм функціонування Системи обліку даних реєстраторів розрахункових операцій (далі - СОД РРО) щодо отримання від реєстраторів розрахункових операцій (далі - РРО) та програмних реєстраторів розрахункових операцій (далі - ПРРО) визначених законодавством даних та збереження таких даних у базі даних інформаційно-телекомунікаційної системи Державної податкової служби України.
СОД РРО - інформаційна система, призначена для збору, зберігання, використання даних РРО та ПРРО (у тому числі електронних копій розрахункових документів та фіскальних звітних чеків, створених РРО та ПРРО), перевірки справжності та достовірності розрахункових документів.
СОД РРО розташована в ДПС та використовується в межах повноважень посадовими особами органів ДПС для виконання завдань та функцій, визначених Податковим кодексом України.
Надані до суду документи є електронними копіями фіскальних чеків /т. 2, а.с.54 – 204/ з програмного забезпечення ФОП ОСОБА_4 ( НОМЕР_2 ), які підтверджують реалізацію товару і надають можливість в ході проведення документальної перевірки співставлення даних Системи обліку даних реєстраторів розрахункових операцій.
За вказаного, наданими доказами, позивач підтвердив витрати з придбання товарів в ФОП ОСОБА_3 , а інших заперечень наведеному відповідачем не зазначено. 
Загальна сума, що не була врахована ГУ ДПС у Полтавській області у складі витрат позивача склала 1467128,15 грн, зокрема, сплачені грошові кошти за послуги електропостачання, які були перераховані на користь ПАТ «Кіровоградобленерго» в сумі 462424,00 грн; сплачені грошові кошти Позивачем за придбання ліцензій на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами в сумі 107000,00 грн; сплата єдиного внеску в сумі 118302,00 грн; сплачені грошові кошти Позивачем при закупівлі пива на суму 882762,50 грн.
В ході розгляду справи ГУ ДПС у Полтавській області вказано, що проведеною перевіркою відображених показників у рядку «усього» колонок 4-8 додатку Ф2 до податкових декларацій про майновий стан та доходи за період з 01.01.2018 по 31.12.2022 на підставі таких документів: податкові декларації про майновий стан і доходи за 2018 - 2022 роки (з додатками), книга обліку доходів і витрат, банківські виписки, фіскальні чеки, податкові накладні, видаткові накладні, прибуткові касові ордери, акти виконаних робіт та ін. встановлено заниження чистого оподатковуваного доходу у сумі 1673924,93 грн, а саме за 2018 рік у сумі 1467128,15 грн. та за 2019 рік у сумі 206796,78 грн. 
Зокрема, перевіркою правильності визначення загального оподатковуваного доходу, отриманого від провадження діяльності встановлено його заниження за 2018 рік в сумі 2103724,15 грн.; проведеною перевіркою відображених показників у рядку «усього» колонок 5,6,7,8 додатку Ф2 до податкових декларацій про майновий стан та доходи «вартість документально підтверджених витрат, пов`язаних з господарською діяльністю» встановлено його заниження за 2018 рік у сумі 636596,00 грн по причині заниження витрат на оплату праці та нарахування на заробітну плату в сумі 636596,00 грн.
Суд зазначає, що зі змісту додатку до податкового повідомлення-рішення №00110252405 від 31.07.2024 вбачається про донарахування грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб в сумі 301306,49 грн та застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 75326,65 грн.
Позивач вказане податкове повідомлення-рішення оскаржує виключно в частині донарахування грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб за результатами річного декларування в сумі 330103,84 грн (264083,07 грн – сума податкового зобов`язання, 66020,77 грн – сума штрафних (фінансових) санкцій).
Тобто, заперечення відповідача, окрім врахування витрат на суму 1467128,15 грн, зокрема, сплачені грошові кошти на користь ПАТ «Кіровоградобленерго» витрат на послуги електропостачання в сумі 462424,00 грн; витрат на придбання ліцензій на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами в сумі 107000,00 грн; витрат зі сплати єдиного внеску в сумі 118302,00 грн; витрат при закупівлі пива на суму 882762,50 грн, не мають впливу на частину суми донарахування за податковим повідомленням-рішенням №00110252405 від 31.07.2024, що оскаржується ФОП ОСОБА_1 .
За вказаного, суд доходить висновку про недоведеність відповідачем підстав неврахування витрат позивача на послуги електропостачання в сумі 462424,00 грн; витрат на придбання ліцензій на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами в сумі 107000,00 грн; витрат зі сплати єдиного внеску в сумі 118302,00 грн; витрат при закупівлі пива на суму 882762,50 грн.
Відповідно, податкове повідомлення – рішення №00110252405 від 31.07.2024 в частині донарахування грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб за результатами річного декларування в сумі 330103,84 грн (264083,07 грн – сума податкового зобов`язання, 66020,77 грн – сума штрафних (фінансових) санкцій) є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.
За встановлення віднесення до витрат ФОП ОСОБА_1 1467128,15 грн і відповідного донарахування ГУ ДПС у Полтавській області грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб за результатами річного декларування в сумі 330103,84 грн (264083,07 грн – сума податкового зобов`язання, 66020,77 грн – сума штрафних (фінансових) санкцій), відповідачем прийняті податкове повідомлення-рішення №00110092405 від 31.07.2024 про визначення грошового зобов`язання з військового збору в сумі 27508,65 грн, рішення №00110162405 від 31.07.2024 про застосування штрафних (фінансових) санкцій за своєчасно не сплачений єдиний внесок, зокрема, в сумі 26415,30 грн та вимога №Ф-00110122405 від 31.07.2024 про сплату заборгованості (недоїмки) з єдиного внеску в частині донарахування 52830,60 грн.
Вказані рішення ГУДПС у Полтавській області, з урахуванням визнання протиправним та скасування податкового повідомлення – рішення №00110252405 від 31.07.2024 в частині донарахування грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб за результатами річного декларування в сумі 330103,84 грн (264083,07 грн – сума податкового зобов`язання, 66020,77 грн – сума штрафних (фінансових) санкцій), є протиправними та підлягають скасуванню.
ГУ ДПС у Полтавській області в ході проведення перевірки встановлено, що ФОП ОСОБА_1 у періоді, що перевірявся, здійснювалося придбання товарів у значних обсягах, які не використовувалися в господарській діяльності (подальша реалізація відповідно до даних ЄРПН та виторгів РРО/ПРРО зареєстрованих за місцем здійснення підприємницької діяльності не здійснювалася, інформація щодо наявності на залишках та/або використання в господарській діяльності (поліпшення ОЗ тощо) відсутня), проте вартість таких товарів (будматеріалів, інструментів, основних засобів (сума податку на додану вартість 88005,33 грн), квасу, мінеральної води, напоїв безалкогольних в асортименті (сума податку на додану вартість 119254, грн), батарейок, шкарпеток і колготок (сума податку на додану вартість 239498,00 грн) включена до складу податкового кредиту позивача, чим занижено податкове зобов`язання зі сплати податку на додану вартість за перевіряємий період в загальному розмірі 424285,84 грн.
В обґрунтування висновку про недоведеність використання товарно-матеріальних цінностей в господарській діяльності позивача, ГУ ДПС Полтавській області зазначає, що 
- відповідно до даних ЄРПН та виторгів РРО/ПРРО, зареєстрованих за місцем здійснення підприємницької діяльності, реалізація даних товарів не здійснювалася;
- відсутня інформація щодо зберігання товару;
- відсутні інвентаризації ТМЦ у періоді, що перевіряється;
- до перевірки не надано товарно-транспортні накладні щодо транспортування товарів від постачальників до ФОП ОСОБА_1 ;
-відсутній облік основних засобів, нарахування амортизації.
В ході розгляду справи судом встановлено, що придбані позивачем товари (будматеріали, інструменти, основні засоби, квас, мінеральна вода, напої безалкогольні в асортименті, батарейки, шкарпетки і колготки) податок на додану вартість, сплачений в ціні яких включений до складу податкового кредиту позивача в загальному розмірі 456084,00 грн в подальшому не реалізовувались. Відповідно, відсутня інформація, що підтверджує таку реалізацію.
Щодо використання в господарській діяльності позивача будівельних матеріалів, ФОП ОСОБА_1 вказала, що в період, який перевірявся, здійснювала торгівлю в п`ятнадцяти магазинах, приміщення яких орендувались ФОП ОСОБА_1 згідно договорів оренди нежитлового приміщення: 
- №5 від 01.02.2018 з фізичною особою ОСОБА_5 (РНКОПП НОМЕР_3 ) за адресою: АДРЕСА_1 . 
- №1 від 01.07.2018, з фізичною особою ОСОБА_6 (РНКОПП НОМЕР_4 ) за адресою: АДРЕСА_2 .
- від 01.05.2018, з фізичною особою ОСОБА_5 (РНКОПП НОМЕР_3 ) за адресою: АДРЕСА_3 .
- №24/06-20 від 24.06.2020, з фізичною особою ОСОБА_7 (РНКОПП НОМЕР_5 ) за адресою: АДРЕСА_4 .
- №1 від 20.02.2020, з ТОВ «Медіфарм» (ЄРДПОУ 23096349) за адресою: Кіровоградська область, м. Олександрія, вул. Героїв Сталінграда (нині Гетьмана Мазепи) 31.
- №04/09-20 від 04.09.2020, з фізичною особою ОСОБА_7 (РНКОПП НОМЕР_5 ) за адресою: АДРЕСА_5 .
- від 03.03.2020, з фізичною особою ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_6 .
- від 28.08.2020, з фізичною особою ОСОБА_5 (РНКОПП НОМЕР_3 ) за адресою: АДРЕСА_7 .
- від 01.11.2020, з фізичною особою ОСОБА_9 (РНКОПП НОМЕР_6 ) за адресою: АДРЕСА_7 .
- №17 від 01.04.2021, з фізичною особою ОСОБА_5 (РНКОПП НОМЕР_3 ) за адресою: АДРЕСА_1 .
- №13 від 01.04.2021, з фізичною особою ОСОБА_5 (РНКОПП НОМЕР_3 ) за адресою: АДРЕСА_8 грудня біля житлового будинку №137
- №05 від 01.04.2021, з фізичною особою ОСОБА_5 (РНКОПП НОМЕР_3 ) за адресою: АДРЕСА_3 .
- №09 від 01.04.2021, з фізичною особою ОСОБА_5 (РНКОПП НОМЕР_3 ) за адресою: АДРЕСА_9 . 
- №16 від 01.04.2021, з фізичною особою ОСОБА_5 (РНКОПП НОМЕР_3 ) за адресою: АДРЕСА_7 .
- №06 від 01.04.2021, з фізичною особою ОСОБА_5 (РНКОПП НОМЕР_3 ) за адресою: АДРЕСА_10 .
- від 01.03.2022, з фізичною особою ОСОБА_10 (РНКОПП НОМЕР_7 ) за адресою: АДРЕСА_11 .
Дані про укладення договорів оренди з посиланням на їх номери та дати їх укладання зазначені відповідачем на сторінках 3-5 Акту документальної перевірки.
За поясненнями позивача, приміщення вищезазначених магазинів потребували поточного ремонту. Придбані будівельні матеріали та інструменти планувалось використовувати при здійсненні поточного ремонту орендованих приміщень.
Відповідач в заперечення придбання позивачем будівельних матеріалів вказує, що всі поточні ремонти проводило ПП «Профремонт» із своїх матеріалів. З даного приводу позивач зауважував, що почав здійснювати придбання будівельних матеріалів ще у 2018 році, до моменту укладання Договору на виконання ремонтно-будівельних робіт з поточного ремонту з ПП «Профремонт». Придбання будівельних матеріалів – це також вкладення грошових коштів, збереження їх від інфляції з тієї причини, що будівельні матеріали постійно зростають в ціні.
На момент перевірки, придбані будівельні матеріали та інструменти знаходились на зберіганні в складських приміщеннях за адресою: АДРЕСА_12 , які використовувалися згідно договору позички нежитлового приміщення від 25.07.2022 (копія договору та акт прийому передачі приміщення додаються).__
Даного факту відповідачем спростовано не було.
Також ГУ ДПС у Полтавській області, в обґрунтування твердження щодо невикористання придбаних ФОП ОСОБА_1 товарів в господарській діяльності, вказує про непроведення позивачем інвентаризації ТМЦ у періоді, що перевіряється.
Вимоги про проведення інвентаризації товарно-матеріальних цінностей передбачені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» відповідно до частин першої, другої статті 2 якого, цей Закон поширюється на всіх юридичних осіб, створених відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно-правової форми і форми власності, на філії та представництва юридичної особи, утвореної відповідно до законодавства іноземної держави (далі - підприємства), які зобов`язані вести бухгалтерський облік та подавати фінансову звітність, а також на операції з виконання державного та місцевих бюджетів і складання фінансової звітності про виконання бюджетів з урахуванням бюджетного законодавства.
Для цілей цього Закону підприємства (крім бюджетних установ) можуть належати до таких категорій підприємств - мікропідприємств, малих, середніх або великих підприємств.
Також, в обґрунтування своєї вимоги про надання інформації про проведення позивачем інвентаризації ТМЦ, відповідач посилається на вимоги Положення №879 від 02.09.2014 року про інвентаризацію активів та зобов`язань, затвердженого Наказом №879 від 02.09.2014 року Міністерства фінансів України, пунктом 2 якого встановлено, що це Положення застосовується юридичними особами, створеними відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно-правових форм і форм власності, а також філіями та представництвами юридичних осіб, утворених відповідно до законодавства іноземної держави (далі - підприємства).
Тобто, Положення і Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» застосовуються юридичними особами, створеними відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно-правових форм і форм власності, а також представниками іноземних суб`єктів господарської діяльності. Вищезазначений Закон і Положення не поширюються на фізичних осіб-підприємців. 
Окрім того, про це вказано в індивідуальній податковій консультації Державної податкової служби України від 17.08.2020 року №3378/ІПК/99-00-07-05-01-06, де вказано, що вимоги Положення про інвентаризацію активів та зобов`язань, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 02.09.2014 р. №879, застосовуються лише для юридичних осіб усіх форм власності.
Фізичні особи-підприємці можуть проводити інвентаризацію за власною ініціативою.
Для цього не потрібно дотримуватись вимог Положення №879. ФОПи можуть проводити інвентаризацію вибірково, на свій власний розсуд. Копія витягу з інвентаризаційної відомості була надана до суду /т.1, а.с. 81 – 147/.
Отже, для проведення інвентаризації фізичними особами-підприємцями законодавством не встановлено створювати відповідні комісії та видавати накази на проведення інвентаризації.
Законом також не передбачено для фізичних осіб-підприємців обов`язкове проведення щорічних інвентаризацій, а відповідач безпідставно застосовує до позивача (фізичної особи-підприємця) вимоги стосовно призначення та проведення інвентаризацій товарно-матеріальних цінностей, які законодавством передбачені тільки для юридичних осіб-підприємств, а саме: обов`язкове проведення щорічної інвентаризації; обов`язкове створення комісії для призначення і проведення інвентаризації; обов`язкове видання письмового наказу на призначення інвентаризації; обов`язкове дотримання форми інвентаризаційної відомості. 
ГУ ДПС у Полтавській області також вказує про відсутність інформації, щодо транспортування товарно-матеріальних цінностей, що за твердженням відповідача вказує про невикористання їх в господарській діяльності ФОП ОСОБА_1 ..
Згідно Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, що затверджені Наказом Міністерства транспорту України 14.10.97 №363, товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу (крім фізичних осіб, які здійснюють перевезення вантажу за рахунок власних коштів та для власних потреб) документ, призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, який складається у паперовій та/або електронній формі та містить обов`язкові реквізити, передбачені Законом України «Про автомобільний транспорт» та цими Правилами.
Отже, Правила перевезення вантажів автомобільним транспортом України визначають, що товарно-транспортна накладна (ТТН) обов`язково повинна оформлятися, якщо перевезення вантажу здійснюється автомобільним транспортом на договірних умовах (тобто коли є послуга перевезення вантажу).
ДПСУ в листі від 29.03.2023 №525/ЗПІ/99-00-21-03-02-10 «Щодо питань, пов`язаних із товарно-транспортною накладною» зазначено, що єдиною підставою для визначення об`єкта оподаткування ПДВ є здійснена платником ПДВ господарська операція з постачання товарів/послуг, факт здійснення якої має бути підтверджений первинними документами, що складаються згідно з правилами бухгалтерського обліку.
За результатами здійснення такої операції платник ПДВ — постачальник товарів/послуг зобов`язаний скласти податкову накладну і зареєструвати її в ЄРПН у встановлені ПКУ терміни. Товарно-транспортна накладна не є документом, що містить інформацію для визначення об`єкта оподаткування ПДВ.
Окрім наведеного, ГУ ДПС у Полтавській області також зазначило, що на підтвердження наявності в позивача товарно-матеріальних цінностей ФОП ОСОБА_1 до перевірки не було надано форми ведення обліку товарних запасів.
Облік товарних запасів здійснюється фізичними особами - підприємцями, у т. ч. платниками єдиного податку, шляхом постійного внесення інформації про надходження та вибуття товарів на підставі первинних документів, які є невід`ємною частиною такого обліку, до Форми ведення обліку товарних запасів (далі - Форма обліку). Зазначена Форма обліку затверджена наказом Мінфіну “Про затвердження Порядку ведення обліку товарних запасів для фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку” від 03.09.2021 р. №496. Ведення обліку товарних запасів передбачено вимогами п. 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 р. № 265/95-ВР.
Так, суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та / або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів, що відображені в такому обліку.
При цьому суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам на початок проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), що підтверджують облік та походження товарних запасів (зокрема, але не виключно, документи щодо інвентаризації товарних запасів, документи про отримання товарів від інших суб`єктів господарювання та/або документи на внутрішнє переміщення товарів), які на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).
Суд зазначає, що згідно пункту 1 розділу ІІ Порядку №496 обліку підлягають тільки ті товари, які призначені для продажу через реєстратори розрахункових операцій, або надання послуг.
В ході розгляду справи було встановлено і не спростовано ГУ ДПС у Полтавській області, що будівельні матеріали та господарські товари не були призначені для подальшого продажу позивачем, не знаходились в місцях продажу і тому не повинні були обліковуватись згідно форми ведення обліку товарних запасів.
Вимога відповідача про використання форми ведення обліку товарних запасів для будівельних матеріалів та господарських товарів не відповідає правовій позиції Верховного Суду, що викладена у постанові від 13 липня 2022 року у справі №240/2156/20, в якій зазначено: «Водночас на законодавчому рівні порядок обліку товарних запасів встановлено виключно для юридичних осіб, оскільки відповідно до пункту 2 статті 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996-Х1У бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством.
Зазначене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 26.02.2019 у справі №2а-361/10/0970, від 30.01.2018 р. у справі №2а-0770/655/12.
Таким чином, враховуючи що ФОП ОСОБА1 не використовував реєстратори розрахункових операцій, колегія суддів погоджується з судами попередніх інстанцій про відсутність у позивача обов`язку вести облік товарних запасів. 
До того ж, з даного питання позивач отримав індивідуальну податкову консультацію ДФС № 811/Д/99-99-13-01-02-1/ІПК від 28.02.2019 де податковий орган підтвердив, що фізична особа-підприємець може лише за власним бажанням вести облік товарних запасів, зокрема з використанням Стандарту 9 «Запаси».
Згідно з підпунктом 83.1.6 пункту 83.1 статті 83 Податкового кодексу України для посадових осіб контролюючих органів під час проведення перевірок підставами для висновків є, зокрема, податкові консультації, інші матеріали, отримані в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на контролюючі органи.
З огляду на вищевикладене, беручи до уваги ту обставину, що позивач не вів облік залишків товарно-матеріальних цінностей, відсутні підстави стверджувати про недотримання останнім вимог пункту 85.2 статті 85 Податкового кодексу України шляхом не надання документів у повному обсязі».
В пункті 2 розділу І Порядку №496 вказано, що товарні запаси – це сукупність товарів, які утримуються підприємцем для подальшого продажу, надання послуг.
В пункті 1 розділу І Порядку №496 вказано, що підприємець повинен вести облік тільки тих товарів, які знаходяться у нього в місці продажу. В нашому випадку будівельні матеріали та інструменти закуповувались для потреб проведення ремонтів, а не для подальшої реалізації.
Отже, ФОП ОСОБА_1 не повинна була вести облік товарних запасів будівельних матеріалів та інструментів, який передбачено наказом №496._
Відповідачем не ставиться під сумнів факт придбання та відповідно передача у власність ФОП ОСОБА_1 товарно-матеріальних цінностей (будівельних матеріалів та інструментів) від контрагентів-постачальників, зокрема, ПП «Поло-Інвестбуд», ТОВ «Дако-Груп ЛТД», КФ ТОВ «ВСК Фростленд», ТОВ «АКВА ЦЕНТР», ТОВ «ЕЛЕКСТРОСВІТ ПЛЮС», ПП «АЛЛЕГРО-ОПТ», ТОВ «ДІВАЛЬ», ТОВ «МАГНІТОРГ», ТОВ «НЕБИЛОВИЧ ТА ПАРТНЕРИ», ТОВ «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «ДОМОВОЙ», ТОВ «КРЕБУД», ОСОБА_11 , так і не встановлена дефектність документів, складених при виконанні даних господарських операцій або їх відсутність. Крім того, контрагенти позивача були належним чином зареєстровані платниками податку на додану вартість. Податкові накладні, складені за здійснення господарських операцій між позивачем та постачальниками належним чином зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних. Вказане ГУ ДПС у Полтавській області не спростовано і не заперечувалось.
Всі вищезазначені товари згідно інвентаризаційних відомостей знаходяться на залишку ФОП ОСОБА_1 .. 
За вказаного, суд доходить висновку про недоведеність, в ході розгляду справи, фактів невикористання у господарській діяльності ФОП ОСОБА_1 товарно-матеріальних цінностей, за придбання яких, суми податку на додану вартість були включені до складу податкового кредиту позивача (будматеріалів, інструментів, основних засобів (сума податку на додану вартість 88005,33 грн), квасу, мінеральної води, напоїв безалкогольних в асортименті (сума податку на додану вартість 119254, грн), батарейок, шкарпеток і колготок (сума податку на додану вартість 239498,00 грн), чим занижено податкове зобов`язання зі сплати податку на додану вартість за перевіряємий період в загальному розмірі 339428,67 грн. 
Отже, висновок відповідача про безпідставність віднесення ФОП ОСОБА_1 до складу податкового кредиту сум податку на додану вартість в розмірі 339428,67 грн, є безпідставним, а податкове повідомлення – рішення №00110202405 від 31.07.2024, в частині збільшення суми грошового зобов`язання з ПДВ та застосування штрафних (фінансових) санкцій, а всього на суму 424285,84 грн є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.
ГУ ДПС у Полтавській області, за висновків про невикористання у господарській діяльності дійшло висновку про порушення ФОП ОСОБА_1 положень підпункту «г» пункту 198.5 статті 198 ПК України, за яким платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися: в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).
Так як відповідач в ході проведення перевірки дійшов висновку про придбання позивачем з одночасним включенням ПДВ до складу податкового кредиту товарно-матеріальних цінностей, які використано в операціях, що не є господарською діяльністю ФОП ОСОБА_1 , внаслідок чого встановлені заниження податкових зобов`язань з Податку на додану вартість, ГУ ДПС у Полтавській області констатований обов`язок позивача зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні на вказану суму податку на додану вартість (акт перевірки – сторінка 139). За відсутності такої реєстрації, відповідачем прийняте податкове повідомлення-рішення №00110192405 від 31.07.2024 про застосування до ФОП ОСОБА_1 штрафних (фінансових) санкцій.
Тобто, податкове повідомлення- рішення в частині застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій в сумі 72223,70 грн, є похідним від податкового повідомлення-рішення №00110202405 від 31.07.2024, в частині збільшення суми грошового зобов`язання з ПДВ та застосування штрафних (фінансових) санкцій, а всього на суму 424285,84 грн.
За обставин визнання податкового повідомлення – рішення №00110202405 від 31.07.2024, в частині збільшення суми грошового зобов`язання з ПДВ та застосування штрафних (фінансових) санкцій, а всього на суму 424285,84 грн протиправним та таким, що підлягає скасуванню, суд доходить висновку про необхідність визнання податкового повідомлення – рішення №00110202405 від 31.07.2024 в частині застосування до ФОП ОСОБА_1 штрафних (фінансових) санкцій в сумі 72223,70 грн, протиправним та скасування його у вказаній частині.
Частиною першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. 
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. 
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Положеннями статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
В даній справі відповідач не надав суду належних і допустимих доказів правомірності своїх рішень в оскаржуваній частині, не довів їх законності та обґрунтованості.
Отже, з урахуванням вищенаведеного, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог.
Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, суд вважає за необхідне судовий збір у розмірі 9333,68 грн стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, 

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_13 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС України у Полтавській області (вул. Європейська, 4, м. Полтава, Полтавська область, 36014, код ЄДРПОУ 44057192) про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення, рішення, податкової вимоги задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення №00110252405 від 31 липня 2024 року в частині донарахування грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб за результатами річного декларування в сумі 330103,84 грн.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення №00110092405 від 31 липня 2024 року в частині донарахування грошового зобов`язання з військового збору в сумі 27508,65 грн.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення №00110202405 від 31 липня 2024 року в частині збільшення суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість в сумі 424285,84 грн.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення №00110192405 від 31 липня 2024 року в частині застосування штрафних санкцій в сумі 72223,70 грн.
Визнати протиправною та скасувати податкову вимогу №Ф-00110122405 від 31 липня 2024 року про сплату заборгованості (недоїмки) з єдиного внеску в частині донарахування в сумі 52830,60 грн.
Визнати протиправним та скасувати рішення №00110162405 від 31 липня 2024 року в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій за своєчасно не сплачений єдиний внесок в сумі 26415,30 грн.
Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС України у Полтавській області витрати зі сплати судового збору в сумі 9333,68 (дев`ять тисяч триста тридцять три гривні шістдесят вісім копійок) грн.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.
Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	Н.Ю. Алєксєєва