ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/5663/25	Головуючий у 1-й інстанції Герчаківська О.Я. 	
Провадження № 22-ц/817/31/26 	Доповідач - Костів О.З.	
Категорія - 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2026 року  м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
головуючого - Костів О.З. 
суддів -  Гірський Б. О., Хома М. В., 

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу №607/5663/25 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 серпня 2025 року, ухвалене суддею Герчаківською О.Я., повний текст якого складено 18 серпня 2025 року, у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на дитину,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_3 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Созанська Т.І., звернулася в суд із позовом до ОСОБА_4 про стягнення додаткових витрат на дитину.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що із 14 липня 2007 року сторони перебували у шлюбі, який розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 січня 2012 року. У шлюбі в них ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася донька ОСОБА_5 . Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 рудня 2011 року на користь позивачки із відповідача були стягнуті аліменти на утримання неповнолітньої дочки в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 29 листопада 2011 року до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Вказувала, що згідно з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів у виконавчому провадженні №44161446, складеного державним виконавцем Тернопільського відділу ДВС Бойком Д.О., станом на 11 березня 2025 року у відповідача наявна заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 60172.48 грн.
ОСОБА_5 навчається в 11 класі Тернопільського навчально-виховного комплексу «Школа-ліцей №6 ім. Н.Яремчука». Позивачка здійснює витрати на освітні послуги, забезпечує дочку всім необхідним шкільним приладдям, одягом та взуттям, однак такі витрати не є додатковими, зумовленими особливими обставинами.
Посилалася на те, що згідно з планом лікування ОСОБА_5 , складеного лікарем ОСОБА_6 ТОВ «Дента Ві» 25 жовтня 2023 року, ОСОБА_5 показане ортодонтичне лікування та хірургічне втручання, у зв`язку з чим на послуги з ортодонтичного лікування ОСОБА_5 позивачкою витрачено 101375 грн.
Окрім цього, їхня донька зверталася до центру дерматології трихології «TugarovaClinic» 06 січня 2025 року із скаргами на випадіння волосся та висипання на шкірі. Як вбачається із консультативного висновку від 06 січня 2025 року, їй рекомендовано здати чіткий перелік аналізів.
Згідно бланку аналізів та квитанції від 07 січня 2025 року, ОСОБА_5 здала вказані аналізи у ПП ПСМЛ Ескулаб на суму 3100 грн.
Таким чином вказує, що довідки медичних закладів підтверджують відповідний стан здоров`я дитини і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування та оздоровлення ОСОБА_5 в сумі 104475 грн.
За вказаних обставин, позивачка просила суд стягнути з ОСОБА_4 на її користь 52237.50 грн понесених додаткових витрат на неповнолітню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та витрати на правничу допомогу.
Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 серпня 2025 року позов задоволено частково.
Стягнуто із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 додаткові витрати, які понесені позивачкою до повноліття дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 44745.00 грн.
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати оскаржуване рішення суду в частині задоволених позовних вимог та постановити нове, яким відмовити позивачці у задоволенні позовних вимог.
Зокрема вважає, що суд першої інстанції неналежним чином дослідив підстави та наявність дійсної необхідності встановлення брекет-системи та хірургічного втручання.
Посилаючись на висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі №183/1679/17, від 12 грудня 2019 року у справі №756/4947/17-ц, від 01 квітня 2020 року у справі №521/16268/18 вказує, що витрати на лікування, надання медичних послуг, різноманітні результати проходження дитиною аналізів, не є додатковими витратами, оскільки відповідно до норми закону, що регулює це питання, підставою для стягнення таких витрат є каліцтво дитини, або тяжка хвороба, разом з тим позивачкою не доведено, що такі витрати пов`язані саме з тяжкою хворобою або каліцтвом дитини.
Зазначає, що розмір додаткових витрат на дитину повинні обґрунтовуватися відповідними документами: на спеціальний медичний догляд - випискою з історії хвороби (або обстеженням) дитини, необхідність проведення медичної маніпуляції, довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг.
Проте, вказує, позивачкою не було доведено необхідність у стоматологічному лікуванні дитини та встановлення брекет-системи, враховуючи особливості розвитку дитини, не обґрунтовані належними медичними документами, а саме не надано медичний висновок або призначення лікаря щодо необхідності встановлення дитині брекет-системи, і таке встановлення необхідне для лікування хронічної хвороби, у віці, який досягнуто дитиною, не надано виписки із історії хвороби. План лікування від 25 жовтня 2023 року, складений ТОВ «Дента Ві», містить лише найменування стоматологічної послуги та розрахунок вартості лікування, однак доказів того, що це зумовлено особливими обставинами, не надано.
У відзиві на апеляційну скаргу представник позивачки — адвокат Созанська Т.І. просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду — без змін, оскільки вважає його законним та обґрунтованим.
Вказує, що лікування зубів у даному випадку пов`язане з фізіологічною потребою встановлення брекет-системи, яка потребує контролю та обслуговування, що вимагає додаткових витрат.
Стверджує, що ні законодавство України, ні судова практика не містять вказівки на можливість стягнення додаткових витрат, передбачених ст.185 СК України, лише у випадку наявності тяжкої хвороби або каліцтва дитини.
Вважає, що належними та допустимими доказами додаткових витрат є документи, які підтверджують фактичне проведення лікування, його обсяг і вартість. Саме юридична природа цих витрат, а не форма чи вид окремого документа, є критерієм для їх визнання судом додатковими, і позивачка надала всі необхідні підтвердження у повному обсязі. Перелік документів, який наводиться у судових рішеннях як орієнтовний, не є вичерпним.
Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без призначення судового засідання та без повідомлення учасників справи.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині вказаним вимогам закону не відповідає.
Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 23 жовтня 2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України, ОСОБА_5 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 та її батьками є ОСОБА_4 та ОСОБА_3 (а.с.15).
Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 січня 2012 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , зареєстрований 14 липня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області, актовий запис № 924, було розірвано (а.с.16).
Із ОСОБА_4 в користь ОСОБА_3 стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дочки – ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 29 листопада 2011 року до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що слідує із рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у справі № 2-9094/11 від 28 грудня 2011 року (а.с.17).
Згідно довідки №161 дирекції Тернопільського навчально-виховного комплексу «Школа-ліцей №6 ім.Н. Яремчука», виданої 13 червня 2024 року, ОСОБА_5 навчається в 11 ЛФ класі (а.с. 13).
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не зареєстрована, проте проживає за адресою АДРЕСА_1 , що стверджується довідкою № 6 ОСББ «Шашкевича, 11», виданою 13 червня 2024 року (а.с.14). За цією адресою також зареєстрована і позивачка, що слідує із запису в її паспорті громадянина України серія НОМЕР_2 (а.с.9).
За змістом Витягу з реєстру Тернопільської територіальної громади №2023/003583643 від 09 травня 2023 року, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована з 25 листопада 2008 року в АДРЕСА_2 (а.с.12).
Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів у виконавчому провадженні №44161446, складеного державним виконавцем Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Бойком Д.О., станом на 11 березня 2025 року у ОСОБА_4 наявна заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 60172.48 грн (а.с.5-7).
У матеріалах справи наявні платіжні інструкції зі сплати освітніх послуг, зошитів, які понесені ОСОБА_3 (а.с.18-26).
Як вбачається із плану лікування ОСОБА_5 , складеного лікарем ОСОБА_6 ТОВ «Дента Ві» 25 жовтня 2023 року, ОСОБА_5 показане ортодонтичне лікування та хірургічне втручання. Загальна орієнтовна вартість: 108870 грн (а.с.28).
Згідно довідки ФОП ОСОБА_7 , яка зареєстрована фізичною особою-підприємцем (а.с.27), виданої ОСОБА_5 16 жовтня 2024 року вбачається, що за період 13 жовтня 2023 року - 08 жовтня 2024 року їй було надано послуги, згідно наведеного переліку, на загальну суму 91380.00 грн (а.с.45).
На обґрунтування витрат позивачки щодо сплати стоматологічних послуг на лікування ОСОБА_5 ФОП ОСОБА_6 надано: 
- копія акту надання послуг №00014805 від 20 вересня 2023 року на суму 550 грн (а.с. 29); 
- копія акту надання послуг №00014878 від 21 вересня 2023 року на суму 1575 грн (а.с.30);
- копія акту надання послуг №00015183 від 02 жовтня 2023 року на суму 1575 грн (а.с.31); 
- копія акту надання послуг №00016271 від 31 жовтня 2023 року на суму 32500 грн (а.с.32); 
- копія акту надання послуг №00016397 від 03 листопада 2024 року на суму 650 грн (а.с.33); 
- копія акту надання послуг №00017350 від 30 листопада 2024 року на суму 1500 грн (а.с.34); 
- копія акту надання послуг №00017397 від 01 грудня 2023 року на суму 32500 грн (а.с.35); 
- копія акту надання послуг №00017777 від 15 грудня 2024 року на суму 1500 грн (а.с.36); 
- копія акту надання послуг №00018741 від 16 січня 2024 року на суму 160 грн (а.с.37); 
- копія акту надання послуг №00018740 від 16 січня 2024 року на суму 1500 грн (а.с.38); 
- копія акту надання послуг №00019881 від 15 лютого 2024 року на суму 1500 грн (а.с.39); 
- копія акту надання послуг №00021056 від 14 березня 2024 року на суму 2150 грн (а.с.40); 
- копія акту надання послуг №00022615 від 23 квітня 2024 року на суму 2150 грн (а.с.41); 
- копія акту надання послуг №00022620 від 23 квітня 2024 року на суму 1530 грн (а.с.42); 
- копія акту надання послуг №00023713 від 23 травня 2024 року на суму 1500 грн (а.с.43); 
- копія акту надання послуг №00024442 від 12 червня 2024 року на суму 1500 грн (а.с.44).
Також ОСОБА_5 06 січня 2025 року зверталася на консультацію до лікаря ОСОБА_8 , що стверджується консультативними висновками від 06 січня 2025 року (а.с.46, 47).
ОСОБА_5 звернулася до МЛ «Ескулаб» та здала аналізи, вартість яких становила 3100 грн, бланк замовлення №11455098 від 07 січня 2025 року (а.с.48, 49).
Згідно довідки АТ «Державного ощадного банку України» № 108.40/0143-16/152 від 08 квітня 2025 року ОСОБА_4 за період з 2017 по 2025 було внесено на рахунок ОСОБА_9 аліменти, про що також надано детальний перелік надходжень аліментів, їх суми від 21 липня 2017 року по 07 березня 2025 року (а.с.80-83).
Загальний дохід ОСОБА_4 за період 01 січня 2025 року – 31 березня 2025 року становить 75000.00 грн, що стверджується довідкою про доходи ТОВ «Торгова група «Арс-кераміка» (а.с.84).
ОСОБА_4 надав копію свідоцтва про своє народження та копії посвідчень і медичних документів своїх батьків - ОСОБА_10 , ОСОБА_11 (а.с.85-89).
Щодо відсутності у власності відповідача нерухомого майна, ОСОБА_4 надав інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, яка сформована 05 травня 2025 року за № 42542504 (а.с.92-93).
Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з наявності підстав для стягнення з відповідача додаткових витрат на спільну дитину сторін, оскільки відповідач має задовільний стан здоров`я, постійне місце роботи та отримує дохід, а позивачка довела обґрунтованість таких витрат на дитину, зокрема щодо ортодонтичного лікування та хірургічного втручання.
Однак, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції.
Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина 3 статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»).
Частиною 2 статті 150 Сімейного кодексу України (далі СК України) визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно із ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч.5 ст.157 цього Кодексу.
Частинами першою-третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).
Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними у кожному конкретному випадку.
За частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.
Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов.
Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 28 вересня 2018 року у справі № 761/6933/17.
У постановах Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 183/1679/17 (провадження № 61-21662св18), від 12 грудня 2019 року у справі № 756/4947/17-ц (провадження № 61-47858св18), від 01 квітня 2020 року у справі № 521/16268/18 (провадження № 61-20458св19), від 08 грудня 2021 року у справі № 607/12170/20 (провадження № 61-17663св21) викладено правові висновки про те, що особливі обставини, яких стосується стаття 185 СК України, можуть бути зумовлені як негативними фактами (хворобами), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструмента, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті).
Слід звернути увагу, що у кожній справі з подібним предметом спору суд виходить із конкретних обставин справ щодо необхідності стягнення додаткових витрат, в залежності від особистих, індивідуальних особливостей дитини. 
Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати особливі обставини, якими обумовлені ці додаткові витрати і які є індивідуальними у кожній конкретній справі, а також стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав.
За ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки медико-соціальної експертної комісії, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо).
Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо).
Разом з тим, додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення.
Рішення суду переглядається лише в частині задоволених позовних вимог та в межах доводів апеляційної скарги.
Як встановив суд першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, позивачкою за період з 13 жовтня 2023 року - 08 жовтня 2024 року понесено витрати на ортодонтичне лікування та хірургічне втручання (видалення молочного зуба) відносно спільної доньки сторін в сумі 89490 грн.
Однак, матеріали справи не містять, а позивачем не надано належних доказів необхідності встановлення доньці системи брекет, в тому числі інших послуг, наданих ФОП ОСОБА_6 , (зокрема медичних документів із встановленням діагнозу та призначенням відповідного лікування), що позбавляє можливості суд дійти висновку, що встановлення системи брекет, а також інші послуги стоматолога викликані саме особливими обставинами та про дійсну необхідність понесення зазначених витрат з боку позивача.
Не встановивши у позивача, з якою проживає дитина, особливих обставин у додаткових витратах, зумовлених саме встановленням брекет-системи та здійснення інших стоматологічних послуг, місцевий суд, на думку колегії суддів, всупереч наведеним вище положенням закону та практики Верховного Суду, дійшов помилкового висновку про наявність передбачених законом підстав для стягнення з відповідача на користь позивача половини понесених останньою цих витрат.
Крім того, колегія суддів не вважає безпідставними доводи апеляційної скарги про те, що позивачка не погоджувала з відповідачем встановлення брекет-системи, оскільки в матеріалах справи доказів зворотного немає.
З огляду на встановлені судом обставини справи, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги є обґрунтованими та заслуговують на увагу, у зв`язку з чим рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 серпня 2025 року в частині задоволених позовних вимог підлягає скасування з ухвалення в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до ст.376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
З огляду на викладене вище, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, що відповідно до вимог ст. 376 ЦПК України є підставами для його скасування із прийняттям нової постанови про відмову в позові.
Оскільки за наслідками апеляційного перегляду апеляційну скаргу задоволено та скасовано судове рішення в оскаржуваній частині, відповідно до ст.141 ЦПК України з позивача на користь відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1816.80 грн., сплачений апелянтом при поданні апеляційної скарги.
Керуючись ст.ст.141, 367, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 — задовольнити.
Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 серпня 2025 року в частині задоволених позовних вимог — скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на дитину.
Стягнути з позивачки ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_4 ) сплачений за подання апеляційної скарги судовий збір в сумі 1816.80 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий 
Судді