Справа № 344/2624/25 
Провадження № 22-ц/4808/42/26 
Головуючий у 1 інстанції Бородовський С. О. 
Суддя-доповідач Василишин Л. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 січня 2026 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд у складі:
головуючої (суддя-доповідач)  Василишин Л. В.,
суддів:     Пнівчук О. В., Томин О. О., 
секретаря     Петріва Д.Б.
за участю      
представника апелянта адвоката Левенець Л.В.
позивача ОСОБА_1 ,представника позивача ОСОБА_2 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скарг у  ОСОБА_3 на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 23 вересня 2025 року, ухвалене у складі судді Бородовського С. О. в місті Івано-Франківську, у справіза позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зміну способу стягнення аліментів,
в с т а н о в и в:
Короткий зміст позовних вимог
У лютому 2025 року адвокат Головатюк І. М. звернувся до суду із позовом в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зміну способу стягнення аліментів.
Позов мотивований тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у шлюбних відносинах з 26 листопада 2005 року по 05 березня 2012 року. Рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 05 березня 2012 року у справі № 905/1025/2012 шлюб між ними розірвано. За період шлюбних відносин у сторін народилися діти - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 22 січня 2024 року у справі № 344/10708/23 відповідача позбавлено батьківських прав відносно його синів. Цим же рішенням збільшено розмір стягуваних аліментів, який встановлений рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 14 січня 2021 року, та вирішено стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дітей у розмірі по 2500,00 грн щомісячно на кожну дитину, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття. 
На час пред`явлення цього позову старший син сторін є повнолітнім, а тому стягнення на його користь аліментів з відповідача припинилося. Водночас молодший син – ОСОБА_5 після позбавлення відповідача батьківських прав змінив своє прізвище та по батькові, внаслідок чого став ОСОБА_6 . На час звернення до суду із цим позовом він навчається у Відокремленому структурному підрозділі «Івано-Франківський фаховий коледж Прикарпатського національного університету імені Василя Стефаника» на денній формі навчання за освітньо-професійною програмою «Правоохоронна діяльність». Вартість навчання за рік становить 29950 гривень. 
Представник позивачки зазначав, що аліменти у розмірі 2500 гривень є вкрай недостатніми для належного матеріального забезпечення дитини, враховуючи те, що син почав відвідувати навчальний заклад, потребує покупок нового одягу, техніки, канцелярських товарів, ліків та продуктів, що є першочерговими потребами для розвитку та нормального життя дитини, не враховуючи розваг та додаткових потреб дитини, на які в позивачки коштів також не вистачає. Позивачка офіційно не працевлаштована, постійного місця роботи немає, станом на цей час є безробітною, аліменти покривають лише навчання сина в коледжі, а на інші обов`язкові витрати їй грошей уже не вистачає. Окрім сплати аліментів, відповідач жодним чином матеріально не допомагає синові.
На підставі викладеного, преставник позивачки просив суд змінити спосіб стягнення аліментів, встановлений рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 22 січня 2024 року у справі № 344/10708/23. Стягувати з відповідача на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_6 в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходів), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.
Короткий зміст оскаржуваного рішення суду
Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 23 вересня 2025 року позов ОСОБА_1 задоволено.
Змінено спосіб стягнення аліментів, встановлений рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 22 січня 2024 року у справі № 344/10708/23 та ухвалено стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходів), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно;
Стягнення аліментів за розміром визначеним цим судовим рішенням ухвалено розпочати з дня набрання рішенням законної сили і проводити до досягнення дитиною повноліття.
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави 1211,20 судового збору.
В обґрунтування рішення суд вказав, що позов обґрунтовано належними правовими підставами, а тому його необхідно задоволити.
Короткий зміст та узагальнюючі доводи апеляційної скарги
ОСОБА_3 на рішення суду подав апеляційну скаргу, в якій посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та порушення судом норм процесуального права. 
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржуване рішення всупереч вимогам статтей 89, 263 ЦПК України не надав оцінки жодному з доказів, поданих ним, зокрема, щодо отримання поранення, втрати частини кінцівки, повну непрацездатність, значне погіршення стану здоров`я та матеріального становища.
Крім того, суд в оскаржуваному рішенні зіслався на частину першу статті 82 ЦПК України, яка передбачає звільнення від доказування обставин, які визнаються учасниками справи, однак апелянт зауважує, що жодні обставини учасниками цієї справи не визнавалися як такі, що не потребують доказування, а тому суд повинен був досліджувати усі обставини, про які сторони зазначали.
Апелянт також звертає увагу на те, що, задовольняючи позовні вимоги, суд узяв до уваги твердження позивачки про необхідність збільшення розміру аліментів у зв`язку з навчанням сина, попри відсутність належних і допустимих доказів понесення фактичних витрат на таке навчання та доказів того, що на момент пред`явлення позову син дійсно перебував на навчанні. Окрім цього, у позові зазначалося про те, що аліментів у розмірі 2500 грн вистачає на навчання сина, а будь-які інші витрати, стороною позивачки не підтверджено. Просить врахувати й те, що позивачка також повинна утримувати сина, оскільки це обов`язок обох батьків.
Апелянт вказує й на те, що суд першої інстанції взагалі залишив поза увагою той факт, що фактично ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом про збільшення розміру аліментів, шляхом зміни способу стягнення аліментів, а відтак доказуванню підлягали обставини, визначені статтею 192 СК України, згідно із якою збільшення розміру аліментів можливе у разі покращення матеріального стану платника аліментів, погіршення матеріального стану чи здоров`я отримувача аліментів, збільшення витрат на утримання дитини. Водночас у матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження вказаних обставин.
Просить врахувати те, що зазначення позивачкою в обґрунтування заявлених вимог на той факт, що вона офіційно не працює, є безпідставним, оскільки вона є молодою, фізично здоровою жінкою, а тому має всі можливості працевлаштуватися, щоб виконувати нарівні з ним обов`язок по утриманню сина. Водночас він не має реальної змоги сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі, так як його стан здоров`я останнім часом суттєво погіршився. Під час несення служби він отримав травму, наслідком якої стала ампутація частини лівої ноги. Отже, фактично він є непрацездатною особою, пересувається на інвалідному візку. Його травми потребують довготривалого та дороговартісного лікування і протезування.
Крім того, 26 березня 2024 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області видано судовий наказ про стягнення із нього на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , який продовжує навчання у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно, що вкотре доводить несправедливість рішення суду в частині визначення розміру аліментів на молодшого сина.
Апелянт також зауважує, що під час розгляду справи він заявляв клопотання про зупинення провадження у справі у зв`язку із його перебуванням у складі Збройних Сил України. Суд відмовив у задоволенні такого клопотання і з чим апелянт категорично не погоджується та уважає, що в такий спосіб суд проявив упередженість до нього.
Просить оскаржуване рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 .
Позиція інших учасників справи
Представник ОСОБА_1 – адвокат Михайлишин Т. Ю. подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду – без змін. 
Зазначає, що право одержувача аліментів звернутися до суду із вимогою про зміну способу стягнення аліментів є абсолютно чітким та гарантованим законом і не залежить від волі платника аліментів, а тому його незгода із рішенням суду у цій справі є виключно обмеженням гарантованого права стягувача, що є юридично необґрунтованим та суперечить чинному законодавству.
Заяви (клопотання) учасників справи
У судовому засіданні представник апелянта – адвокат Левенець Л. В. вимоги скарги підтримала, просила таку задоволити.Пояснила, що її довіритель у зв`язку із травмою, несумісною з продовженням служби, на сьогодні демобілізований та не отримує грошове забезпечення, яке отримував у 2024 році. Він проходить лікарську комісію та буде отримувати тільки матеріальну допомогу як особа з інвалідністю, тобто буде незначний дохід. Крім того, на сьогодні судовий наказ про стягнення аліментів в розмірі 1/4 частки доходу на утримання старшого сина скасовано судом.
Позивачка та її представник – адвокат Михайлишин Т. Ю. заперечили щодо задоволення апеляційної скарги, просили оскаржуване рішення суду залишити без змін.
Позиція Івано-Франківського апеляційного суду
Згідно зі статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній та додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги.
Фактичні обставини справи
Судом встановлено, що батьками ОСОБА_6 (до зміни імені – ОСОБА_5 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (а.с. 9-10).
Заочним рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 22 січня 2024 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, про позбавлення батьківських прав та збільшення розміру аліментів.
Позбавлено ОСОБА_3 батьківських прав відносно синів – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Збільшено розмір стягнення аліментів, який встановлено рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 14 січня 2021 року та вирішено стягувати з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі по 2500 грн щомісячно на кожну дитину, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття (а.с. 19-29).
Згідно із довідкою військової частини НОМЕР_1 від 06 березня 2025 року № 1876 соладт ОСОБА_3 перебуває на військовій службі з 08 квітня 2024 року (а.с. 48).
Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_2 , виданого Управлінням персоналу штабу ВЧ НОМЕР_3 06 серпня 2024 року ОСОБА_3 має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни – учасників бойових дій (а.с. 49).
На підставі довідки про обставини травми від 21 чеврня 2025 року № 6503 кп/вих встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 солдата ОСОБА_3 під час виконання ним обов`язків військової служби, під час захисту Батьківщини одержав мінно-вибухову травму. Неповне травматичне відчленування лівої стопи. Множинні вогнепальні осколкові сліпі поранення правої нижньої кінцівки (а.с. 79).
18 квітня 2024 року головним державним виконавцем Городенківського відділу ДВС у Коломийському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Москалюк М. В. відкрито виконавче провадження з виконання судового наказу № 344/5569/24, виданого 26 березня 2024 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області щодо стягнення з ОСОБА_3 аліментів в користь ОСОБА_1 на утримання повнолітнього сина – ОСОБА_4 , який продовжує навчання у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, але не більше як до досягнення ним віку 23 років (а.с. 94).
Постановою головного державного виконавця Городенківського відділу ДВС у Коломийському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Москалюк М. В. від 14 травня 2024 року у зв`язку із примусовим виконанням судового наказу № 344/5569/24, виданого 26 березня 2024 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_3 , що отримує дохід у ВЧ НОМЕР_1 (а.с. 95).
Згідно із розрахунком із сплати аліментів на підставі судового наказу № 344/5569/24, виданого 26 березня 2024 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області, у ОСОБА_3 станом на 01 липня 2025 року відсутня заборгованість. Сума коштів, яка підлягала стягненню станом на 01 липня 2025 року – 250350,77 грн. Сума коштів, сплачених боржником/стягнутих виконавцем станом на 01 липня 2025 року – 321907,22 грн (а.с. 96).
Відповідно до інформації, наданої 15 вересня 2025 року адміністрацією КНП «Городенківська БЛІЛ» Городенківської міської ради за № 392, ОСОБА_3 перебував на лікуванні в травматологічному відділенні з 16 липня 2025 року по 29 липня 2025 року та у відділенні реабілітації з 29 липня 2025 року по цей час, у зв`язку із травматичною ампутацією лівої стопи. Пацієнту ОСОБА_3 рекомендоване протезування в термін 3 місяці після травми (а.с. 98).
Застосовані норми права та висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги
Згідно із частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до частини третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Згідно з частинами першою та другою статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» у 2025 році установлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років у розмірі 3196 грн.
Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 про зміну способу стягнення аліментів, виходив із того, що позивачкою доведено наявність передбачених законом підстав для такої зміни.
Апеляційний суд не погоджується із таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.
Звертаючись до суду із позовом про зміну способу стягнення аліментів, представник ОСОБА_1 фактично просив змінити розмір таких. Так, в обґрунтування заявленого позову представник позивачки серед іншого зазначав, що аліменти у розмірі 2500 гривень є вкрай недостатніми для належного матеріального забезпечення дитини, та посилався на статтю 192 СК України, яка регламентує зміну розміру аліментів. 
Колегія суддів погоджується із доводами позову про те, що вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце і внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів. Однак у цьому випадку правомірність такого способу захисту встановлюється судом з урахуванням фактичних обставин справи та залежить від наявності відповідних підстав, передбачених положеннями статей 182-184, 192 СК України.
Частиною першою статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Отже, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не є незмінним. Водночас, усупереч обов`язку доказування, позивачка не довела наявності обставин, передбачених статтею 192 СК України, які є підставою для зміни розміру аліментів. Саме доведення таких обставин є необхідною умовою для перегляду визначеного судом розміру аліментів, у тому числі шляхом зміни способу їх стягнення.
Зазначене суд першої інстанції залишив поза увагою, у зв`язку з чим дійшов передчасного висновку про задоволення позову. Як установлено апеляційним судом, з часу присудження з ОСОБА_3 аліментів на утримання сина ОСОБА_6 ані його матеріальний стан, ані стан здоров`я не покращилися. Навпаки, під час захисту Батьківщини у червні 2025 року, тобто під час розгляду справи судом першої інстанції, він отримав поранення, внаслідок чого йому було ампутовано стопу, у зв`язку з чим він проходить тривале лікування та реабілітацію. Вказані обставини були достеменно відомі суду першої інстанції та підтверджуються належними і допустимими доказами, що містяться в матеріалах справи, однак суд не надав їм жодної оцінки. 
Крім того, суд першої інстанції, вирішуючи спір, не врахував принцип рівності обов`язку обох батьків щодо утримання неповнолітньої дитини та не надав оцінки матеріальному стану і можливостям позивачки. Підставою для звернення з позовом остання вказала наявність додаткових витрат на навчання сина в коледжі. Однак не представила суду жодного доказу про погіршення її матеріальної спроможності з часу ухвалення останнього рішення суду (22 січня 2024 року), як і в цілому доказів про її матеріальний стан як одного з батьків. Тоді як на час ухвалення рішення суду, відповідач отримав травму несумісну з продовженням служби та повноцінним життям та до червня 2025 року сплачував аліменти на старшого сина в розмрі 1/4 частки від грошового забезпечення.
За таких обставин колегія суддів погоджується із доводами апеляційної скарги щодо відсутності підстав для задоволення позову.
Також апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги щодо невідповідності рішення суду вимогам вмотивованості та обґрунтованості. Так, процесуальним обов`язком суду є належним чином дослідити поданий стороною доказ, перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково - зазначити правові аргументи на його спростування. Всупереч зазначеному, у мотивувальній частині оскаржуваного рішення відсутні встановлені судом фактичні обставини справи та аргументація щодо відхилення доказів, поданих стороною відповідача. Посилання суду на покладення на відповідача обов`язку спростування доводів позивача на підставі принципу змагальності сторін є безпідставним, оскільки в спірному випадку відповідач виконав свій процесуальний обов`язок і навів аргументи на спростування підстав для задоволення позову, які суд безпідставно проігнорував.
Відповідно до статті 376 ЦПК України підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, рішення суду - скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.
Керуючись статтями 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволити.
Рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 23 вересня 2025 року скасувати та ухвалити нове рішення.
В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зміну способу стягнення аліментів відмовити.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і в касаційному порядку оскарженню не підлягає, а у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.
Повний текст постанови складено 26 січня 2026 року.

Суддя-доповідач:        Л. В. Василишин 
Судді:  О. В. Пнівчук
О. О. Томин