РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

м. Вінниця
27 січня 2026 р.  Справа № 120/14061/25

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Воробйової Інни Анатоліївни, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Приватного підприємства "Центр - Скло" до Вінницької митниці про визнання протиправними та скасування рішення про коригування та картки відмови

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Приватного підприємства "ЦЕНТР-СКЛО" (далі – ПП "ЦЕНТР-СКЛО", підприємство, позивач) до Вінницької митниці (далі – Вінницька митниця, відповідач), в якому просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення Вінницької митниці про коригування митної вартості товарів № UA401000/2025/000119/2 від 29.04.2025 р.;
- визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийняті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA401020/2025/000337.
В обґрунтування вимог підприємство зазначило, що з метою здійснення митного оформлення товару митному органу подана митна декларація, в якій митна вартість придбаного товару була визначена за основним методом – за ціною договору. В підтвердження заявленої вартості позивач надав низку необхідних та достатніх документів. Однак за наслідком розгляду поданої митної декларації відповідач прийняв спірне рішення і картку, що і стало підставою для звернення до суду. 
Ухвалою суду від 20.10.2025 р. прийнято позову до провадження, відкрито провадження та вирішено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. 
05.11.2025 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити в задоволенні позову та вказав, що з метою митного оформлення товару, що надійшов на адресу ПП «Центр-Скло», до митного оформлення подано митну декларацію та товаросупровідні документи.
За результатами виконання митних формальностей за митною декларацією встановлено, що надані документи, які відповідно до ч.2 ст.53 МКУ підтверджують заявлену митну вартість товарів, містять розбіжності.
Відповідач вказує, що з огляду на виявлені розбіжності та невідповідності декларанту направлені електронні повідомлення щодо витребування додаткових документів, однак своїм листом декларант повідомив, що будь-які інші додаткові документи надавати не буде. Відтак, спірні рішення є правомірними та не підлягають скасуванню. Також відповідач заперечив проти стягнення витрат на правничу допомогу.
10.11.2025 до суду надійшла відповідь на відзив, у якій позивач зазначає, що митний орган не спростував аргументів позову. Більш того, відповідач не надав чітких вказівок щодо того, які саме документи необхідно було подати для підтвердження митної вартості та не спростував наданий позивачем висновок ДП "Держзовнішінформ", що підтверджує заявлену ціну товару. Окрім того, позивач зауважує, що товар, митна вартість якого була взята митницею за основу для порівняння, не є ідентичним або подібним, оскільки має інші характеристики, виробника та торговельну марку.
Ухвалою від 27.01.2026 р. відмовлено в розгляді справи із повідомленням сторін.
Ознайомившись із матеріалами справи, оцінивши докази, суд встановив наступне.
13.06.2023 між ПП "ЦЕНТР-СКЛО" (далі – Покупець) та "Q-Glasstech Sp. Z o.o." (Польща) (далі – Продавець) було укладено контракт № 13/06/23, згідно якого Продавець здійснив продаж листового скла та дзеркала, яке виготовляється методом флотації на загальну суму 500 000 доларів США або 500 000 євро. Одиницею продажу є квадратний метр. 
Додатковою угодою від 29.12.2023 р. збільшено суму контракут до 3 500 000 доларів США або 3 500 000 євро.
Згідно з п. 2 контракту ціни на окремі товари включені у рахунки-проформи.
Відповідно до пункту 6 контракту умови поставки окремих партій товарів вказані у рахунках і транспортних документах.
На виконання контракту виставлено рахунки-проформи № 6/MС/01/2025, № 6/MС/01/2025, 8/MС/01/2025 від 20.01.2025, відповідно до яких підтверджено замовлення товару на загальну суму 46 460, 91 доларів США, а саме, дзеркал скляних у листах , без оптичної обробки. 
Платіжними інструкціями в іноземній валюті № 15, 16, 17 від 21.01.2025 , №76 від 14.04.2025 р., №78 від 16.04.2025 р. підтверджується факт переказу коштів Покупцем на рахунок Продавця .
Продавець відвантажив товар, надавши інвойси № 12/MС/03/2025 від 31.03.2025, № 13/MС/03/2025 від 31.03.2025,№ 14/MС/03/2025 від 31.03.2025 на товар на загальну суму 46 460, 91 доларів США.
Для митного оформлення товару до Вінницької митниці подана митна декларація № №24UA401020018448U5 до якої долучено контракт; рахунки-проформи; платіжні інструкції про оплату товару; рахунки-фактури (інвойс), пакувальний лист; документ, що підтверджує вартість перевезення товару; копія митної декларації країни відправлення. 
За результатом розгляду митної декларації та поданих документів прийнято рішення № UA401000/2025/000119/2 від 29.04.2025 р. про коригування митної вартості товарів та винесено картку відмову у митному оформленні товарів у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.
У рішенні митний орган вказав, що надані документи, які відповідно до ч.2 ст.53 МКУ підтверджують заявлену митну вартість товарів, містять розбіжності, зокрема, згідно заяв про купівлю валюти значиться, що така на передоплату за скло, в той час декларується "Товар". Також наданий прайс лист по суті є офертою, тобто виданий безпосередньо підприємству і не відображає дійсну вартість.
Подані підприємством документи не дозволили застосувати перший метод визначення митної вартості відповідно до статті 57 МКУ, а через відсутність необхідної інформації застосування другорядних методів також виявилось неможливим. У зв`язку з цим митна вартість була визначена митницею за резервним методом відповідно до статті 64 МКУ, із використанням митної вартості ідентичного товару, раніше задекларованого тим самим суб`єктом.
Також митним органом оформлено картку відмови в прийняті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA401020/2025/000337.
Не погоджуючись із прийнятими рішеннями, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Визначаючись щодо позовних вимог, суд керується та виходить з наступного.
Відповідно до статті 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі статтями 246, 248 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.
Порядок виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, якщо інше не передбачено цим Кодексом.
Митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію
Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи (частина перша статті 257 Митного кодексу України).
Відповідно до положень статті 49 МК України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Частиною 1 статті 51 МК України передбачено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Згідно з положеннями статті 52 МК України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані:
1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом;
2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;
3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.
У випадках, визначених цим Кодексом, для заявлення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України відповідно до митного режиму імпорту, митному органу, який проводить митне оформлення цих товарів, разом з митною декларацією та іншими необхідними для митного оформлення зазначених товарів документами в установленому порядку подається декларація митної вартості .
У декларації митної вартості наводяться відомості про метод визначення митної вартості товарів, числове значення митної вартості товарів та її складових, умови зовнішньоекономічного договору, що мають відношення до визначення митної вартості товарів, та надані документи, що підтверджують зазначене. Відомості, зазначені у частині восьмій цієї статті, є відомостями, необхідними для митних цілей .
Відповідно до частини 1 статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Частиною 2 статті 53 МК України передбачено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:
1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;
2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;
3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);
4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;
5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;
7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;
8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Відповідно до частини 3 статті 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:
1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;
2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);
3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);
4) виписку з бухгалтерської документації;
5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;
6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;
7) копію митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Положення статті 57 МК України визначають, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:
1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);
2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.
При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
Частинами 1, 2 та 3 статті 54 МК України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Положеннями частини 5 статті 54 МК України передбачено, що митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; 4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; 5) звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; 6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.
Відповідно до частини 6 статті 54 МК України, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:
1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;
2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;
3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;
4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Статтею 57 МК України передбачено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за основним методом (тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) та другорядними: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); за резервним. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Із процитованих вище норм випливає, що декларант при митному оформленні товарів зобов`язаний подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню. Митний орган має повноваження здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості у спосіб, визначений законом, але при цьому, зобов`язаний належним чином обґрунтувати наявність підстав та належним чином обґрунтувати причини, з яких заявлена декларантом митна вартість не може бути перевірена на підставі документів, наданих разом із митною декларацією.
Вказана позиція також викладена Верховним Судом у постанові від 08.06.2022року у справі № 380/1197/20.
Суд також зазначає, що митний орган не повинен витребовувати усі документи, визначені ст. 53 МК України, а лише ті, що дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості. І вже ненадання декларантом повного переліку правомірно витребуваних документів може бути підставою для прийняття митним органом рішення про коригування митної вартості та застосування другорядного методу визначення митної вартості та відмови в митному оформленні випуску чи пропуску товарів через митний кордон.
В контексті наведеного, надаючи оцінку оскаржуваним рішенням, суд зазначає наступне.
Стосовно посилань відповідача відносно того, що згідно заяв про купівлю валюти значиться, що така на передоплату за скло, в той час декларується товар "дзеркала ", суд вказує, що відсутність наявність таких розбіжностей не є критичною, оскільки платіжні інструкції надані в підвердження оплати товару містять посилання на рахунки проформи, що підтверджує оплату задекларованого товару. 
Отже, така обставина не впливає на достовірність визначення митної вартості товару та не перешкоджає її підтвердженню іншими документами, наявними у справі.
Суд зауважує, що надані документи повною мірою містять усі необхідні відомості для визначення митної вартості товару, зокрема:
- зовнішньоекономічний контракт;
- рахунки-проформи та рахунки - фактури (інвойс), в яких вказано кількість, найменування, характеристику та вартість товару;
- платіжні документи, що підтверджують фактичну оплату товару у повному обсязі;
- пакувальні листи, що деталізує відвантажений товар;
- копію митної декларації країни відправлення;
На думку суду, відсутні підстави вважати, що надані відомості є неповними або недостовірними, а твердження про розбіжності не підтверджуються фактичними даними щодо обставин постачання товару і документального супроводу. 
Щодо доводів митного органу про те, що прайс-лист по суті є офертою, виданою безпосередньо підприємству, і не відображає дійсну (ринкову) вартість товару, суд зазначає, що прайс-лист не входить до вичерпного переліку документів, які відповідно до вимог законодавства підтверджують митну вартість товару. 
Таким чином, посилання митного органу на зміст прайс-листа як на підставу для сумніву в достовірності заявленої митної вартості є необґрунтованим та не може самостійно слугувати підставою для її коригування.
За наведених обставин, суд дійшов висновку, що подані декларантом документи не давали підстав для сумнівів у правильності визначення митної вартості товарів. Водночас підстави для коригування митної вартості, на які зіслався відповідач в оскаржуваному рішенні, не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду.
За таких обставин, суд доходить висновку, що спірне рішення і картка відмови є протиправними та підлягають скасуванню.
Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності свого рішення та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що встановлені у справі обставини підтверджують позицію позивача, покладену в основу позовних вимог, а відтак, адміністративний позов належить задовольнити повністю .
Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відтак, на користь позивача слід стягнути сплачений ним при поданні позовної заяви до суду судовий збір в розмірі 10 171, 02 грн. 
Керуючись ст.ст. 242, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

адміністративний позов задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення Вінницької митниці про коригування митної вартості товарів № UA401000/2025/000119/2 від 29.04.2025 р.
Визнати протиправною та скасувати картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення за № UA401020/2025/000337.
Стягнути на користь приватного підприємства "ЦЕНТР-СКЛО" судовий збір в сумі 10 171, 02 грн. грн. за рахунок бюджетних асигнувань Вінницької митниці.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.
Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення (ухвалу) суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 

Інформація про учасників справи:
Позивач: Приватне підприємство "Центр - Скло" (вул. Незалежності, 67, м.Калинівка, Вінницька область, ін 38628306)
Відповідач: Вінницька митниця (вул. Лебединського, 17, м. Вінниця, код ЄДРПОУ 43997544)

Повний текст рішення сформовано 27.01.2026 р.

Суддя Воробйова Інна Анатоліївна