Справа № 539/6191/25
Провадження № 1-кп/539/129/2026
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2026 року місто Лубни

Лубенський міськрайонний суд Полтавської області в складі: 
Головуючої судді ОСОБА_1 ,
за участі:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
потерпілої ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Лубенського міськрайонного суду Полтавської області кримінальне провадження, внесене 11 листопада 2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12025175570000569, 
за обвинуваченням: 
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Іллірія Лутугинського району Луганської області, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта середня, перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 , утриманців немає, не є особою з інвалідністю, в силу статті 89 Кримінального кодексу України не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого частиною другою статті 125 Кримінального кодексу України (далі – КК України),-

УСТАНОВИВ:
І. ДОВЕДЕНЕ ОБВИНУВАЧЕННЯ
08 листопада 2025 року близько 22 години 00 хвилин ОСОБА_4 (далі – ОСОБА_4 або обвинувачений) разом із своєю співмешканкою ОСОБА_5 (далі – ОСОБА_5 або потерпіла) перебував у будинку своєї матері ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , де в ході конфлікту ОСОБА_7 взяв до правої руки кухонний ніж та наніс ним один удар в область шиї зліва ОСОБА_5 , чим заподіяв потерпілій ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді різаної рани по передньо-боковій поверхні шиї зліва в нижній третині, що відповідно до висновку судово-медичної експертизи №347 віл 11 листопада 2025 року за ступенем тяжкості належать до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
ІІ. КВАЛІФІКАЦІЯ КРИМІНАЛЬНОГО ПРАВОПОРУШЕННЯ
Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за частиною другою статті 125 КК України, а саме: умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
ІІІ. ДОКАЗИ НА ПІДТВЕРДЖЕННЯ ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ ОБСТАВИН
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 125 КК України, за обставин, зазначених в обвинувальному акті, пояснивши, що прийшов додому втомлений та був засмучений діями ОСОБА_5 . Узявши ніж до рук, планував ударити потерпілу у плече, але випадково потрапив у шию. Після скоєного надав допомогу потерпілій – перев`язав шию, а наступного дня сусідка викликала швидку допомогу. Щиро розкаюється та переконує, що такого більше не повториться. 
Обвинувачений ОСОБА_4 вважає недоцільним дослідження доказів, які ніким не оспорюються.
Відповідно до частини третьої статті 349 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК України) суд за пропозицією прокурора та за згодою учасників судового провадження, з`ясувавши, чи правильно вони розуміють зміст фактичних обставин справи, які вказані в обвинувальному акті, чи добровільною є їх позиція, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Обвинувачений на вказане вище погодився.
Суд, визначивши обсяг доказів, які будуть досліджуватись, здійснив допит обвинуваченого та дослідив дані, які характеризують його особу.
Прокурор у судовому засіданні підтримав обвинувачення, викладене стосовно ОСОБА_4 в обвинувальному акті, просив визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого частиною другою статті 125 КК України, під час призначення покарання врахувати щире каяття обвинуваченого, а також те, що потерпіла просить, щоб суд призначив обвинуваченому покарання не пов`язане із позбавленням волі, і призначити ОСОБА_4 покарання у виді 1 року обмеження волі. На підставі статті 75 КК України звільнити обвинуваченого від відбування покарання у виді обмеження волі з випробуванням 1 (один) рік та покласти на нього обов`язки, передбаченні статею 76 КК України. Крім того, просив речові докази, а саме: ніж, який знаходиться у експертному сейф-пакеті, - знищити.
Потерпіла ОСОБА_5 у судовому засіданні погодилася із позицією прокурора, та просила суд призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, не пов`язане із позбавленням волі.
Таким чином, суд дійшов переконання про винуватість ОСОБА_4 у скоєнні пред`явленого йому кримінального правопорушення.
Аналізуючи та оцінюючи усі докази надані стороною обвинувачення в їх сукупності та кожен зокрема з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що кожен доказ, а саме: покази обвинуваченого про визнання вини, щире каяття, - є допустимими та достовірними і у своїй сукупності усі ці докази перебувають у логічному, послідовному взаємозв`язку, не є взаємосуперечливими та доповнюють і підтверджують ті об`єктивні обставини, які мали місце під час вчинення пред`явленого обвинувачення обвинуваченому ОСОБА_4 .
Суд також дійшов висновку, що здобутих судом доказів є достатньо для того, щоб дійти висновку про визнання обвинуваченого ОСОБА_4 винним у вчиненні пред`явленого йому обвинувачення.
Суд вважає, що діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , мало місце, це діяння містить склад кримінального правопорушення передбаченого частиною другою статті 125 КК України і обвинувачений винний у вчиненні цього правопорушення та підлягає покаранню за вчинене ним кримінальне правопорушення, оскільки відсутні будь-які підстави для закриття кримінального провадження чи звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності.
Так, вина обвинуваченого ОСОБА_4 полягає в тому, що він завдав потерпілій ОСОБА_5 умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, а тому суд такі його дії кваліфікує за частиною другою статті 125 КК України.
ІV. МОТИВИ ПРИЗНАЧЕННЯ ПОКАРАННЯ
Відповідно до змісту статей 50 та 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Виходячи із засади співмірності призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. Без урахування й належної оцінки всіх цих обставин у своїй сукупності обрана міра покарання не може вважатися справедливою.
Вчинене кримінальне правопорушення за частиною другою статті 125 КК України відповідно до статті 12 КК України належить до кримінальних проступків.
До обставин, які пом`якшують покарання, суд відносить щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання, не встановлено.
Відповідно до листа Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради Полтавської області від 17 листопада 2025 року №07-46/3908 обвинувачений ОСОБА_4 на обліку в управлінні не перебуває та ніяких видів виплат державної соціальної допомоги не отримує.
На обліку в лікарів невропатолога та психіатра обвинувачена не перебуває, що підтверджується листом Комунального підприємства «Лубенська лікарня інтенсивного лікування» Лубенської міської ради Полтавської області від 18 листопада 2025 року №2939/0109/1.
ОСОБА_4 перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних запасу, інформація щодо проходження військової служби у Збройних Силах України відсутня (лист ІНФОРМАЦІЯ_3 від 12 листопада 2025 року №248512-2025). 
Вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 03 вересня 2010 року у справі №1-230/10 ОСОБА_4 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 185 КК України та призначено йому покарання у виді трьох років позбавлення волі. 
Беручи до уваги вищенаведене, зважаючи на пом`якшуючі покарання обставини – щире каяття, які у своїй сукупності дійсно істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченою кримінального правопорушення, а також з урахуванням усіх викладених вище обставин, суд вважає за необхідне призначити покарання в межах санкції статті обвинувачення, а саме: у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік. Відповідно до частини першої статті 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку в один рік не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.
Згідно з пунктами 1, 2 частини першої, пунктом 2 частини третьої статті 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;
3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
На думку суду, саме таке покарання буде необхідне і достатнє для виправлення обвинуваченої, запобігання вчиненню нею нових злочинів, відповідатиме тяжкості правопорушення, не буде становити «особистий тягар для обвинуваченого, відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства вимогам захисту основоположних прав особи». 
V. ІНШІ РІШЕННЯ, ЯКІ ВИРІШУЮТЬСЯ СУДОМ ПРИ УХВАЛЕНІ ВИРОКУ
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Витрати на проведення експертизи у кримінальному провадженні відсутні.
Відповідно до вимог статті 100 Кримінального процесуального кодексу України речові докази, а саме: ніж, який знаходиться в експертному сейф-пакеті ВУМ 2020237 у кімнаті зберігання речових доказів Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області за адресою: Полтавська область, місто Лубни, вулиця Монастирська, будинок №4, - знищити.
Стосовно обвинуваченого запобіжний захід не обирався.
Підстави для вирішення судом інших питань, передбачених статтею 368 КПК України, відсутні.

На підставі наведеного, керуючись статтями 50, 65, 67, 349, 368-371, 373-374, 394-395 Кримінального процесуального кодексу України, суд - 

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого частиною другою статті 125 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.
Відповідно до частини першої статті 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку в один рік не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.
Згідно з пунктами 1, 2 частини першої, пунктом 2 частини третьої статті 76 Кримінального кодексу України покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;
3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не обирати.
Речовий доказ, а саме: ніж, який знаходиться в експертному сейф-пакеті ВУМ 2020237 у кімнаті зберігання речових доказів Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області за адресою: Полтавська область, місто Лубни, вулиця Монастирська, будинок №4, - знищити.
Процесуальні витрати відсутні.
Вирок може бути оскаржено, з урахуванням положень частини другої статті 394 Кримінального процесуального кодексу України, до Полтавського апеляційного суду через Лубенський міськрайонний суд Полтавської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення. 
Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 Кримінального процесуального кодексу України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку видати негайно після його проголошення учасникам судового провадження.

Суддя Лубенського міськрайонного суду
Полтавської області ОСОБА_1