ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
65119, м. Одеса, просп. Шевченка, 29, тел.: (0482) 307-983, e-mail: inbox@od.arbitr.gov.ua
веб-адреса: http://od.arbitr.gov.ua
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ
"19" січня 2026 р.	м. Одеса 	Справа № 916/3784/25	

Господарський суд Одеської області у складі:
судді С.В. Літвінова
при секретарі Т.О. Липі
розглянувши справу за позовом Акціонерного товариства "Райффайзен Банк" (вул. Алмазова Генерала, 4А, м. Київ, 01011) до відповідачів: 1. ПРИВАТНО – ОРЕНДНЕ СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКЕ ПІДПРИЄМСТВО АГРОФІРМА "ТЕПЛО - ОГАРЬОВСЬКЕ" (вул. Центральна, буд. 42, с. Заозерне, Херсонська обл., Новотроїцький р-н, 75360) 2. ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про стягнення 5447869,36 грн.;
за участю представників: 
від позивача: не з`явився
від відповідача: не з`явився

В С Т А Н О В И В:

Акціонерне товариство "Райффайзен Банк" звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до ПРИВАТНО – ОРЕНДНОГО СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКОГО ПІДПРИЄМСТВА АГРОФІРМА "ТЕПЛО - ОГАРЬОВСЬКЕ" та до ОСОБА_1 про солідарне стягнення 5447869,36грн. 
Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на неналежне виконання відповідачем договору овердрафту №015/89811/1379705 від 18.02.2022
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 22.09.2025 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 24.11.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
Представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі.
Судом встановлено, що адресою місцезнаходження відповідачів згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та Єдиного державного демографічного є: вул. Центральна, буд. 42, с. Заозерне, Херсонська обл., Новотроїцький р-н, 75360 та вул. Центральна, буд. 2, с. Заозерне, Херсонська обл., Новотроїцький р-н, 75306.
Згідно ч. 1 ст. 12-1 Закону України “Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України”, якщо остання відома адреса місця проживання (перебування), місцезнаходження чи місця роботи учасників справи знаходиться на тимчасово окупованій території, суд викликає або повідомляє учасників справи, які не мають офіційної електронної адреси, про дату, час і місце першого судового засідання у справі через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за двадцять днів до дати відповідного судового засідання. 
З опублікуванням такого оголошення відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи /абз. 3 ч. 1 ст. 12-1 Закону/.
Господарським судом на виконання ч. 2 ст. 12-1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" № 1207-VII від 15.04.2014 року у редакції Закону № 2217-IX від 21.04.2022 року та з урахуванням Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 року № 309, повідомлено відповідачів про постановлення ухвал у справі № 916/3784/25 шляхом розміщення посиланням на веб-адресу судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень – https://reyestr.court.gov.ua/Review/107876327; та шляхом розміщення текст ухвал.
Таким чином, згідно абз. 3 ч. 1 ст. 12-1 Закону України “Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України” відповідачі вважаються повідомленими про розгляду справи № 916/3784/25.
Також необхідно зазначити, що за змістом ст. 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі.
Крім того, за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.
Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.
Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").
Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що відповідачі мають доступ до судових рішень та мав можливість ознайомитись з ухвалою суду у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).
Відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідачі відзив на позов не надали тому, суд вирішує справу за наявними в ній матеріалами відповідно до ч.9 ст.165 ГПК України. 
19.01.2025 було проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду .
Розглянувши матеріали справи, суд встановив.
18 лютого 2022 року між АТ «Райффайзен Банк» (надалі – АТ "Райффайзен Банк", Заявник, Кредитор, Банк) та Приватно-орендне сільськогосподарське підприємство агрофірма «Тепло-Огарьовське» (надалі – ПОСПА «Тепло-Огарьовське», Боржник, Позичальник) укладено Договір про надання овердрафту №015/89811/1379705 (надалі за текстом Договір про надання овердрафту №015/89811/1379705 від 18 лютого 2022 року іменується «Договір овердрафту») за умовами якого Кредитор надає Позичальнику протягом Строку доступності Овердрафту можливість використання Овердрафту в межах Поточного ліміту, а Позичальник зобов`язується використовувати Овердрафт за цільовим призначенням, вказаним в пункті 1.9. Договору, з дотриманням вимог законодавства України, погасити Овердрафт/ Кредитну заборгованість, сплатити проценти за користування Овердрафтом/ Кредитною заборгованістю та комісії, а також виконати інші зобов`язання, визначені Договором, у строки, передбачені Договором, але не пізніше Дати закінчення Строку Овердрафту
Відповідно до п. п. 1.3. та 1.4 Договору Овердрафту Максимальний ліміт за Договором складає 4 500 000,00 гривень (чотири мільйона п`ятсот тисяч гривень 00 коп.), у межах якого встановлюється поточний ліміт. На дату укладання Договору Поточний ліміт складає 4 000 000,00 гривень (чотири мільйона гривень 00 коп.). 
Положеннями п. 4.1 Договору овердрафту встановлено, що Проценти за користування Овердрафтом розраховуються на основі фіксованої процентної ставки в розмірі 14,45 % річних.
З дати скасування Максимального ліміту та Поточного ліміту з будь-яких підстав, зазначених в пунктах 8.2. та 8.3 (крім підпункту 8.3.4) Договору, проценти за користування Кредитною заборгованістю розраховуються на основі фіксованої процентної ставки в розмірі 40 % річних. 
Відповідно до п. 4.3. Договору нарахування Процентів здійснюється виходячи з зазначених у Договорах розмірів процентних ставок, щоденно на фактичну заборгованість Позичальника за Овердрафтом/Кредитною заборгованістю протягом всього строку наявності Безперервного дебетового сальдо/Кредитної заборгованості. 
У пункті 4.8. Договору овердрафту сторонами було погоджено, що Позичальник зобов`язаний сплачувати проценти щомісяця в Дату сплати Процентів, та остаточно, при погашенні Овердрафту/Кредитної заборгованості з дотриманням порядку, передбаченого пунктом 4.12. Договору. 
Згідно з п. 5.1. Договору протягом Строку Овердрафту Позичальник зобов`язаний здійснювати погашення Овердрафту не пізніше останнього дня Максимального строку Безперервного дебетового сальдо та не пізніше Дати закінчення Строку Овердрафту в залежності від того, яка дата настане раніше. 
Дата закінчення Строку Овердрафту, відповідно до визначення, наведеного на початку Договору, це 18.02.2025 року, або інший день (календарна дата) до закінчення якої Позичальник зобов`язаний здійснити повне погашення заборгованості за Договором (погашення Овердрафту, сплату процентів за користування овердрафтом, комісії, пені та інших передбачених Договором платежів, в тому числі відшкодування витрат та збитків Кредитора, пов`язаних з неналежним виконанням Позичальником умов Договору та/або Договорів забезпечення).
Відповідно до п. 12.1 Договору договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами, скріплення печатками сторін та діє до повного виконання ними прийнятих зобов`язань за договором.
Як вказує позивач Банк виконав зобов`язання, передбачені Договором та надав Позичальнику овердрафт/кредит у розмірі встановленому в Договорі овердрафту, що підтверджується випискою за особовим рахунком Позичальника.
Позивач зазначає, що всупереч умовам укладеного Договору, ПОСПА «Тепло-Огарьовське» порушило порядок та терміни сплати кредитних коштів та відсотків, внаслідок чого станом на 18.02.2025 року заборгованості за Договором становить 5 447 869,36 грн, з якої: 4 000 000,00 грн – заборгованість за кредитом; 1 447 869,36 грн – заборгованість за відсотками. 
18 лютого 2022 року з метою забезпечення належного виконання зобов`язань за Договором Овердрафту між Банком та ОСОБА_1 (надалі – Поручитель) укладено Договір поруки № 158430/89811/328351 (надалі – Договір поруки), за яким Поручитель зобов`язався відповідати перед Кредитором солідарно з Позичальником за виконання Забезпечених зобов`язань, у тому числі тих, що виникнуть у майбутньому, які випливають з умов Основного договору. Порукою за Договором поруки забезпечується виконання Забезпечених зобов`язань у повному обсязі, включаючи, але не обмежуючись, сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків та сплату нарахованих відповідно до ст. 625 ЦК України сум тощо. 
Поручителі відповідає перед Кредитором за виконання Забезпечених зобов`язань у тому ж обсязі, що і Позичальник, в порядку та строки, визначені Основним договором, у тому числі при виникненні підстав для дострокового повного/часткового виконання Забезпечених зобов`язань (п. 1.2. Договорів поруки). 
Відповідно до п. 2.1. Договорів поруки, у випадку повного або часткового невиконання (неналежного виконання) Позичальником всіх або окремих Забезпечених зобов`язань Кредитор набуває права вимагати від Поручителя виконанням ним як солідарним боржником Забезпечених зобов`язань та сплати заборгованості за Забезпеченими зобов`язаннями, а Поручитель – зобов`язаний виконати вимоги Кредитора щодо виконання Забезпечених зобов`язань та сплатити заборгованість за Забезпеченими зобов`язаннями. 
Згідно з п. 2.2. Договорів поруки, Поручитель зобов`язується здійснити виконання Забезпечених зобов`язань протягом 10 (десяти) календарних днів з дати відправлення від Кредитора відповідної вимоги та в обсязі, зазначеному в такій вимозі. Єдиною підставою для визначення Кредитором у Вимозі розміру Забезпечених зобов`язань, що підлягають виконанню Поручителем, є дані
Відповідно до п. 5.1. Договорів поруки, у разі невиконання або неналежного виконання зобов`язань, встановлених Договором, Сторони несуть відповідальність згідно з законодавством України та положень Договору. До правовідносин, які не врегульовані Договором, застосовуються відповідні норми законодавства України. 
Строк поруки, що встановлена Договорами поруки, за кожним Забезпеченим зобов`язанням становить 5 (п`ять) років від дня закінчення строку/настання терміну виконання відповідного Забезпеченого зобов`язання (п. 6.2. Договорів).
За посиланнями позивача, 27 червня 2025 року на поштову адресу та на електронну пошту ОСОБА_1 . Банком направлено вимогу №188/2/520 про погашення заборгованості, яка залишена без виконання.
Невиконання відповідачами взятих на себе зобов`язань за договором в частині погашення заборгованості за кредитом та процентів за користування кредитними коштами стало підставою звернення Акціонерного товариства “Райффайзен Банк Аваль” звернулось до Господарського суду Одеської області з відповідним позовом за захистом свого порушеного права. 
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.
За змістом статті 11 Цивільного Кодексу України (далі ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
У відповідності до частини 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Нормами статті 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
В силу приписів ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Свобода договору полягає передусім у вільному волевиявленні волі сторін на вступ у договірні відносини. Волевиявлення учасників договору передбачає відсутність жодного тиску з боку контрагента або інших осіб (ст. 627 ЦК України).
Частиною першою статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ч. 2 ст. 1054 ЦК України).
Статтею 1055 ЦК України унормовано, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Судом встановлено, що Банк свої зобов`язання за договором про надання овердрафту № 015/91014/999468 від 03.03.2021 виконав належним чином, надавши Позичальнику овердрафт/кредит у розмірі встановленому в Договорі овердрафту, що підтверджується випискою за особовим рахунком Позичальника.
Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
За визначенням ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до положень ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.
Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Аналогічна правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду у справі №444/9519/12 від 28.03.2018 та постанові Верховного Суду від 05.03.2019 у справі № 5017/1987/2012.
Як вбачається з наданого позивачем розрахунку: відповідно до умов договору АТ “Райффайзен Банк” нараховувались відповідачу відсотки за Договором овердрафту 14,45%; станом на 18.02.2025 за відповідачем обліковується заборгованість за кредитом 4 000 000 грн та заборгованість за відсотками 1 447 869,36 грн.
При цьому розрахунки здійснено станом на дату закінчення строку договору – 18.02.2025.
Господарський суд, перевіривши наданий позивачем розрахунок заборгованості, вважає його вірним та обґрунтованим. При цьому докази сплати відповідачем-1 суми кредитних коштів та процентів в матеріалах справи відсутні. 
Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.
Згідно зі ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які за одним чи за декількома договорами поруки поручилися перед кредитором за виконання боржником одного і того самого зобов`язання, є солідарними боржниками і відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.
Як встановлено господарським судом, відповідач-2 поручився перед позивачем за виконання відповідачем-1 своїх зобов`язань за Договором про надання овердрафту №015/89811/1379705, про що між позивачем та відповідачем-2 укладено договір поруки № 158430/89811/328351, умовами якого встановлено солідарну відповідальність перед позивачем. 
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У відповідності до ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). 
Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч.ч. 1,7 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином. 
Згідно частини 1 ст. 543 Цивільного кодексу України, у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.
Приймаючи до уваги вищевикладене, враховуючи укладений між позивачем та відповідачем-1 Договір про надання овердрафту № 015/89811/1379705 від 18.02.2022р., укладений між позивачем та відповідачем-2 договір поруки № 158430/89811/328351, з огляду на встановлені обставини справи в частині несвоєчасного та неповного повернення кредитних коштів та сплати процентів, господарський суд дійшов висновку про правомірність, підставність та необхідність задоволення заявлених Акціонерним товариством Акціонерного товариства “Райффайзен Банк Аваль” позовних вимог про солідарне стягнення з відповідачів 4 000 000 грн. заборгованості за кредитом та 1 447 869,36 грн. заборгованості за відсотками. 
Відповідно до вимог ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
У відповідності до ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Зі змісту ст.77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.
Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Частинами ч.ч. 1, 2, 3 ст.13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).
У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.
Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.
Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.
Відповідачами у встановленому законом порядку позовні вимоги позивача не спростовано.
Підсумовуючи вищезазначене, суд доходить висновку, що позовні вимоги Акціонерного товариства “Райффайзен Банк Аваль” є обґрунтованими, підтверджені належними доказами наявними в матеріалах справи, в зв`язку з чим підлягають задоволенню в повному обсязі. 
Судові витрати по сплаті судового збору покласти на відповідачів згідно ст.129 ГПК України.
Керуючись ст. ст. 129, 232, 233, 236-238. 240, 241 Господарського процесуального кодексу України,
УХВАЛИВ:
1. Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
2. Стягнути солідарно з Приватно-орендного сільськогосподарського підприємства агрофірми «Тепло-Огарьовське» (місцезнаходження юридичної особи: Україна, 75360, Херсонська обл., Новотроїцький р-н, село Заозерне, ВУЛИЦЯ ЦЕНТРАЛЬНА, будинок 42; код ЄДРПОУ 05306726) та ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ), на користь Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» (адреса: 01011, м. Київ, вул. Генерала Алмазова, 4А; код ЄДРПОУ 14305909) заборгованість за Договором про надання овердрафту №015/89811/1379705 від 18.02.2022 року у сумі 5 447 869,36 грн, з якої: 4 000 000,00 грн – заборгованість за кредитом, 1 447 869,36 грн – заборгованість за відсотками та витрати по сплаті судового збору в розмірі 65374,43 грн. 
Наказ видати згідно зі ст. 327 ГПК України.
Повний текст рішення складено 29 січня 2026 р.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Літвінов