Справа № 462/9689/25

ПОСТАНОВА

12 січня 2026 року суддя Залізничного районного суду м. Львова Бориславський Ю.Л., за участю захисника Колодій Л.Б., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який не працює, являється особою з інвалідністю 2 групи з дитинства, проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 

 
за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

 
в с т а н о в и в :

згідно протоколу про вчинення адміністративного правопорушення серії АА №152371 від 21 листопада 2025 року ОСОБА_1 21 листопада 2025 року о 22:00 год. перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 вчинив відносно свого батька ОСОБА_2 домашнє насильство, а саме: умисні дії фізичного та психологічного характеру, які полягали у штовханні та образах нецензурними словами, чим завдав фізичного болю та психологічних страждань, внаслідок чого було завдано шкоду фізичному та психологічному здоров`ю потерпілого, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
У судовому засіданні ОСОБА_1 свою винуватість заперечив та просив закрити провадження у справі за відсутності у його діях складу адміністративного правопорушення, оскільки у нього з батьком виникли певні непорозуміння, проте не зверався до нього нецензурними словами та не штовхав.
Потерпілий ОСОБА_2 у судовому засіданні вказав, що ОСОБА_1 не штовхав його та не вживав до нього нецензурні слова, зазначив, що між ними виник конфлікт, однак вони примирились та претензії відсутні, просив закрити провадження у справі.
Відповідно до вимог ст. 245, 280 КУпАП завданням адміністративного судочинства є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. При розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя зобов`язаний з`ясувати чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, необхідні для правильного вирішення справи.
Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Статтею 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.
Так, відповідальність за ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення настає за вчинення насильства в сім`ї, тобто за умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
У судовому засіданні особа, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, і потерпілий вказали, що 21 листопада 2025 року о 22:00 год. за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_1 не штовхав потерпілого ОСОБА_2 та не ображав нецензурними словами.
Згідно ст. 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відтак, оскільки у викладене у протоколі про адміністративне правопорушення учасники справи заперечили, а тому не встановлено у чому саме полягало фізичне та/або психологічне насильство відносно потерпілого та яка шкода йому спричинена, то і відсутнє однозначне твердження щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Таким чином, суд, із урахуванням ч. 3 ст. 62 Конституції України, згідно з якою всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, виходячи з принципу презумпції невинуватості, враховуючи, що суду не було надано належних доказів на підтвердження наявності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять однозначних доказів такого, суд приходить до переконання, що справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 слід закрити відповідно до вимог п. 1 ст. 247 КУпАП. у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення
Керуючись п. 1 ст.247, ст. 283, ст. 284, ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, 
п о с т а н о в и в:

справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення – провадженням закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: Бориславський Ю. Л.