Провадження № 2/742/730/26 
Єдиний унікальний № 742/6777/25

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 січня 2026 року м. Прилуки
Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області
в складі: головуючого судді - Павлова В.Г.,
при секретарі судового засідання - Сірій І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Прилуки цивільну справу за позовом ОСОБА_1  до ОСОБА_2 , територіальної громади с. Яблунівка в особі Яблунівської сільської ради Прилуцького району Чернігівської області про визнання права власності в порядку спадкування –

УСТАНОВИВ:
І. Виклад позиції позивача та відповідача.
Адвокат Вертелецька Л.А. звернулась до суду в інтересах ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_1 , територіальної громади с. Яблунівка в особі Яблунівської сільської ради Прилуцького району Чернігівської області з позовом про визнання права власності в порядку спадкування за законом частки житлового будинку з відповідними господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . 
В обґрунтування позову зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла дружина позивача - ОСОБА_3 , після смерті якої відкрилась спадщина до складу якої входить житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . 
При зверненні до нотаріуса з питання проведення процедури спадкування вище- вказаного будинку позивачу було відмовлено у зв`язку з тим, що спадкодавицею не було зареєстровано право власності на нерухоме майно. Враховуючи вказані обставини позивач ОСОБА_1 звернувся до суду та просить визнати за ним право власності на спадкове майно.

ІІ. Пояснення сторін, заяви (клопотання) учасників справи.
В судове засідання сторони, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, не з`явились. Клопотань про відкладення розгляду справи не заявляли. 
Представник територіальної громади с. Яблунівка в особі Яблунівської сільської ради Прилуцького району Чернігівської області подав заяву про розгляд справи без його участі, в якій не заперечував щодо задоволення позовних вимог.

ІІІ. Інші процесуальні дії у справі.
Ухвалою суду від 16.12.2025 р. позовна заява прийнята до розгляду за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 29.12.2025 р. закрите підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
Враховуючи те, що сторони до судового засідання не з`явились, суд, керуючись ч.2 ст.247 ЦПК України, розглянув справу без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. 

IV. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.
Згідно з копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 23 серпня 1986 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 . Після державної реєстрації шлюбу подружжю присвоєно спільне прізвище - ОСОБА_5 (а.с. 9).
ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть та актовим записом № 24 (а.с. 8).
Згідно з довідкою № 123 від 14 квітня 2025 року, виданою Яблунівською сільською радою Прилуцького району Чернігівської області, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на день смерті останньої проживали спільно за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 10).
Після смерті ОСОБА_3 заведено спадкову справу № 4/2025 від 10 січня 2025 року. Спадкоємцями, які прийняли спадщину, є чоловік померлої - ОСОБА_1 , та син - ОСОБА_2 . При цьому спадкодавиця за життя не отримувала свідоцтва про право власності на житловий будинок та не здійснила державну реєстрацію права власності на зазначене нерухоме майно.
Приватним нотаріусом Охріменко Н. позивачу ОСОБА_1 було надано письмове роз`яснення про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку житлового будинку у зв`язку з відсутністю у спадкодавця зареєстрованого права власності на відповідний об`єкт нерухомого майна.
Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 06 серпня 2014 року спадкоємцями майна ОСОБА_3 є її чоловік - ОСОБА_1 , 1957 року народження, та син - ОСОБА_2 , 1989 року народження (а.с. 9).
З довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості - житлового будинку АДРЕСА_1 - вбачається, що рік введення будинку в експлуатацію - 1960, категорія земель - землі житлової та громадської забудови, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. За життя ОСОБА_3 державна реєстрація права власності на вказаний об`єкт не здійснювалася, оскільки на момент його спорудження чинне законодавство не передбачало обов`язкової державної реєстрації такого права.
Згідно з повідомленням КП «Прилуцьке МБТІ» Чернігівської обласної ради № 129 від 23 січня 2025 року станом на 31 грудня 2012 року право власності на житловий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_1 не зареєстровано (а.с. 19).
Із копії виписки з погосподарської книги вбачається, що відповідно до записів у погосподарській книзі № 5 за 1991–1995 роки домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , обліковується за ОСОБА_3 , 1953 року народження. Її чоловік - ОСОБА_1 , 1957 року народження, та син - ОСОБА_2 проживали разом зі спадкодавицею на день її смерті (а.с. 11).
Таким чином, відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку житлового будинку зумовлена виключно відсутністю правовстановлюючого документа на нерухоме майно та державної реєстрації права власності, що об`єктивно унеможливлює оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку без судового рішення.

V. Оцінка суду.
Згідно з роз`ясненнями, викладеними в п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. N 7 "Про судову практику у справах про спадкування", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. Особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження в разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину.
Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
За змістом ч.1 ст.15 та ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Вимога для захисту порушеного права має відповідати змісту цього права та характеру його порушення. Одним зі способів захисту цивільних прав, з яким особа має право звернутися до суду, є вимога про визнання права.
Таким чином, право на спадщину є самостійним майновим правом, яке виникає на підставі факту її прийняття та підлягає захисту в передбачений законом спосіб, і через відмову нотаріуса у видачі спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину, не може бути захищене в інший спосіб.
Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Судом встановлено, що померла отримала у користування земельну ділянку площею 1000 га в с. Яблунівка. Згідно виписки із погосподарської книги перші записи про реєстрацію нерухомого майна (будинку) датовані 1991-1995 р.р., місце прописки зазначено АДРЕСА_1 . 
На теперішній час право власності на спірне майно у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно не зареєстроване.
При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК.
Окрім загального кола обставин, які встановлюються судом при вирішенні всіх спорів про право на спадкування, при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове нерухоме майно судам необхідно з`ясовувати: 1) правовий режим земельної ділянки, на якій розташоване спірне нерухоме майно (будинок, споруда); 2) чи отримано спадкодавцем дозволи на спорудження будинку, чи затверджено проект на спорудження будинку; 3) коли спадкодавцем було завершено спорудження будинку; 4) чи дотримано при будівництві проекту на спорудження будинку, вимог державних протипожежних, санітарних норм; 5) чи посвідчено право власності на нерухоме майно в установленому законом порядку на час виникнення права власності.
Встановлення судом часу завершення спорудження будинку визначає законодавство, відповідно до якого встановлюється правовий режим нерухомого майна та документи, якими посвідчується право власності на це майно.
Так, суд враховує, що спірний житловий будинок був споруджений з дотриманням вимог, встановлених законом та іншими нормативно-правовими актами, що підтверджується відсутністю приписів чи заперечень з боку представників органів місцевого самоврядування, і є об`єктом права власності відповідно до вимог ст.380 ЦК України.
Відповідно до п.78 Постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, не вимагається в разі державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року.
Згідно з п.80 Постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 р. та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, також може проводитися на підставі документів, передбачених статтею 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
Відповідно до ст. 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, і щодо зазначених об`єктів нерухомості раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подаються: 1) виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою; 2) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом, крім випадку, коли таке речове право зареєстровано в Державному реєстрі прав.
Для здійснення державної реєстрації прав власності на зазначені об`єкти документом, що посвідчує речові права на земельну ділянку під таким об`єктом, може також вважатися рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність.
Для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, проведення технічної інвентаризації щодо зазначених об`єктів нерухомості є необов`язковим.
Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 04.10.1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній йому в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу реєстрації у виконкомі місцевої ради.
Матеріали справи не містять відомості про самочинне будівництво будинку з господарськими будівлями та спорудами. Житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами побудований на земельній ділянці з відповідним цільовим призначенням, що належала на праві приватної власності померлій ОСОБА_3 . Органом місцевого самоврядування підтверджено факт облікування житлового будинку з відповідними господарськими будівлями та спорудами за померлою.
В конкретному випадку ОСОБА_3 за життя, будучи власником земельної ділянки, наданій їй в установленому законом порядку, збудувала на ній житловий будинок, в якому проживала та була зареєстрована, але не оформила та не зареєструвала у встановленому законом порядку право власності на вказане домоволодіння. 
Судом враховано, що до набрання чинності ЦК України та Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» виникнення права власності на будинки та споруди не залежало від державної реєстрації.
Позивач, відповідно до ст.1261 ЦК України, як спадкоємець першої черги за законом, після смерті дружини фактично прийняв спадщину у вигляді буд. АДРЕСА_1 , однак не має можливості належним чином оформити спадщину у вигляді домоволодіння з господарськими спорудами в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нього.
Належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно є звернення спадкоємців до суду з вимогами про визнання права на нерухоме майно в порядку спадкування.
Оскільки позивач є не єдиним спадкоємцем, який належним чином прийняв спадщину після померлої дружини; спорудження/будівництво житлового будинку з господарськими будівлями відбулося у 1960 р. та на момент виникнення права власності померлої на нерухоме майно діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації права власності на нерухоме майно; визнання права на нерухоме майно - житловий будинок не порушує права інших осіб, у тому числі відповідача, а іншим шляхом вирішити спір про право у позасудовому порядку неможливо, суд приходить до переконання, що позовну заяву слід задовольнити.

VI. Судові витати
Згідно ч.ч.1,9 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.
Матеріалами справи підтверджено сплату позивачем при зверненні до суду судового збору у сумі 1629 грн 49 коп., про що свідчить квитанція про сплату судового збору /а.с.1/.
Зважаючи на позицію позивача щодо покладення судових витрат на нього, суд судові витрати не розподіляє та залишає їх за позивачем.
Керуючись ст.ст.12,13,81,89,263-265 ЦПК України, суд - 

ВИРІШИВ:
Позов ОСОБА_1  до ОСОБА_2 та територіальної громади с. Яблунівка в особі Яблунівської сільської ради Прилуцького району Чернігівської області про визнання права власності в порядку спадкування – задовольнити. 
Визнати за  ОСОБА_1  в порядку спадкування за законом право власності на будівлі (об`єкти нерухомого майна), що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: частки житлового будинку, позначений в технічному паспорті літерою «А1», загальною площею 56 кв.м., житловою площею 48 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами: сараєм «Б1», сараєм «б1», погребом «ПГ», колодязем «К», вбиральнею «У1», огорожею «№1», воротами «№2».
Рішення суду може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. 

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_2 )

відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ( АДРЕСА_2 )

відповідач: Яблунівська сільська рада (17591, Прилуцький район, с. Яблунівка, вул.. Незалежності, буд. 16, код ЄДРПОУ 04415896).

Суддя         В.Г. Павлов