ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Володимира Винниченка 1, м. Дніпро, 49505
E-mail: inbox@dp.arbitr.gov.ua, тел. (056) 377-18-58, fax (056) 377-38-63

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.01.2026	м. Дніпро	Справа № 904/3780/25	

За позовом Фізичної особи-підприємця Лобачова Михайла Анатолійовича, м. Дніпро 
до Фізичної особи-підприємця Лисого Максима Олександровича, м. Самар, Дніпропетровська область 
про зобов`язання вчинити певні дії 
Суддя Ніколенко М.О.

Без участі представників сторін.

РУХ СПРАВИ.
Фізична особа-підприємець Лобачов Михайло Анатолійович звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Лисого Максима Олександровича про:
- зобов`язання відповідача звільнити нежитлове приміщення № 1, площею 41,5 кв.м., яке знаходиться в будинку № 51 по проспекту Пушкіна (Лесі Українки) в місті Дніпрі;
- зобов`язання відповідача надати доступ позивачу до нежитлового приміщення № 1, площею 41,5 кв.м., яке знаходиться в будинку № 51 по проспекту Пушкіна (Лесі Українки) в місті Дніпрі;
- зобов`язання відповідача повернути позивачу нежитлове приміщення № 1, площею 41,5 кв.м., яке знаходиться в будинку № 51 по проспекту Пушкіна (Лесі Українки) в місті Дніпрі, шляхом підписання акту прийому-передачі.
Ухвалою суду від 21.07.2025 позовну заяву Фізичної особи-підприємця Лобачова Михайла Анатолійовича № б/н від 11.07.2025 залишено без руху. 
Ухвалою суду від 04.08.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження у справі. Справу № 904/3780/25 ухвалено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами. 

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ПОЗИВАЧА.
Позивач зазначив, що між Фізичною особою-підприємцем Лобачовим Михайлом Анатолійовичем (надалі - орендодавець) та Лисим Максимом Олександровичем (надалі - орендар) було укладено договір оренди нежитлового приміщення № 13/04-21 від 14.04.2021 (надалі - договір). 
Згідно з п. 1.1. договору, на підставі цього договору орендодавець передає, а оренда приймає на умовах оренди в строкове платне користування частину нежитлового приміщення № 1 (надалі - приміщення), яке знаходиться в буд. 51 по проспекту Пушкіна в місті Дніпрі (попередньо Дніпропетровську), загальною площею 41,5 кв.м.
Позивач вказав, що виконав умови договору, за актом прийому-передачі від 19.04.2021 передав, а орендар прийняв в користування об`єкт оренди.
Згідно з п. 4.1 договору, строк оренди становить із дати підписання акту прийому - передачі до 20.04.2022 та може бути продовжений за згодою сторін.
Позивач наполягає на тому, що строк оренди завершився 20.04.2022.
Однак, відповідач, за твердженням позивача, порушив свої зобов`язання за договором та не повернув позивачу об`єкт оренди у встановлений строк.
Що і стало причиною виникнення спору.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ЗАПЕРЕЧЕНЬ ВІДПОВІДАЧА.
Відповідач відзиву на позов не надав.

ПЕРЕЛІК ОБСТАВИН, ЯКІ Є ПРЕДМЕТОМ ДОКАЗУВАННЯ У СПРАВІ. 
Предметом цього судового розгляду є вимоги позивача про:
- зобов`язання відповідача звільнити нежитлове приміщення № 1, площею 41,5 кв.м., яке знаходиться в будинку № 51 по проспекту Пушкіна (Лесі Українки) в місті Дніпрі;
- зобов`язання відповідача надати доступ позивачу до нежитлового приміщення № 1, площею 41,5 кв.м., яке знаходиться в будинку № 51 по проспекту Пушкіна (Лесі Українки) в місті Дніпрі;
- зобов`язання відповідача повернути позивачу нежитлове приміщення № 1, площею 41,5 кв.м., яке знаходиться в будинку № 51 по проспекту Пушкіна (Лесі Українки) в місті Дніпрі, шляхом підписання акту прийому-передачі.
Для правильного вирішення цього спору необхідно встановити, які саме правовідносини склались між сторонами, які взаємні права та обов`язки виникли між сторонами (який строк дії договору оренди), чи мало місце порушення будь-яких зобов`язань (чи було повернуто орендарем орендодавцю об`єкт оренди після закінчення строку дії договору оренди), які саме зобов`язання порушені боржником, яке право чи інтерес кредитора порушено (який спосіб захисту порушених прав позивача є належним у даному випадку), які наслідки порушення зобов`язань боржником. 

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ. 
НОРМИ ПРАВА, ЯКІ ЗАСТОСУВАВ СУД. ПОЗИЦІЯ СУДУ.
Між Фізичною особою-підприємцем Лобачовим Михайлом Анатолійовичем (надалі - орендодавець) та Лисим Максимом Олександровичем (надалі - орендар) було укладено договір оренди нежитлового приміщення № 13/04-21 від 14.04.2021 (надалі - договір). 
Відносини, що виникли між сторонами у справі на підставі цього договору, є господарськими зобов`язаннями, тому, згідно зі ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст.193 ГК України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України (в редакції, чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин).
Згідно з п. 1.1. договору, на підставі цього договору орендодавець передає, а оренда приймає на умовах оренди в строкове платне користування частину нежитлового приміщення № 1 (надалі - приміщення), яке знаходиться в буд. 51 по проспекту Пушкіна в місті Дніпрі (попередньо Дніпропетровську), загальною площею 41,5 кв.м.
Відповідно до статті 759 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).
Статтею 193 ГК України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.
Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 
Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Приписи частини 7 статті 193 Господарського кодексу України та статті 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами статті 629 Цивільного кодексу України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.
Згідно з положеннями статті 202 Господарського кодексу України та статті 598 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином. 
Позивач виконав умови договору, за актом прийому-передачі від 19.04.2021 передав, а орендар прийняв в користування об`єкт оренди.
Згідно з п. 4.1 договору, строк оренди становить із дати підписання акту прийому - передачі до 20.04.2022 та може бути продовжений за згодою сторін.
Підпунктом 4.2.2. пункту 4.2 договору визначено, що даний договір припиняє свою дію після закінчення терміну дії договору.
Частиною другою статті 291 Господарського кодексу України встановлено, зокрема, що договір оренди припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено. 
Разом з цим, згідно із частинами першою та другою статті 763 ЦК України, договір найму укладається на строк, встановлений договором. Якщо строк найму не встановлений, договір найму вважається укладеним на невизначений строк. Кожна із сторін договору найму, укладеного на невизначений строк, може відмовитися від договору в будь-який час, письмово попередивши про це другу сторону за один місяць, а у разі найму нерухомого майна - за три місяці. Договором або законом може бути встановлений інший строк для попередження про відмову від договору найму, укладеного на невизначений строк.
Правові наслідки продовження користування майном після закінчення строку договору оренди також передбачені у статті 764 ЦК України, якою визначено, що якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.
Наведена норма визначає можливість продовження договору оренди на той самий термін і на тих самих умовах. При цьому для такого автоматичного продовження договору оренди передбачена особливість - відсутність заяви (повідомлення) однієї зі сторін про припинення чи зміну умов договору протягом місяця після закінчення терміну його дії. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 травня 2020 року у справі № 910/719/19.
Згідно з частиною 4 статті 284 ГК України, строк договору оренди визначається за погодженням сторін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення строку дії договору він вважається продовженим на такий самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. 
Суть поновлення договору оренди згідно наведених норм полягає у тому, що орендар продовжує користуватися орендованим майном після закінчення строку оренди, а орендодавець, відповідно, не заперечує протягом одного місяця після закінчення строку договору у його поновленні. Відтак, якщо на дату закінчення строку договору оренди і протягом місяця після закінчення цього строку мали місце заперечення орендодавця щодо поновлення договору на новий строк, то такий договір припиняється. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 13 серпня 2025 року у cправі № 903/720/24. 
Слід зауважити, що норми статті 764 ЦК України та статті 284 ГК України визначають умови автоматичного поновлення саме договорів оренди, у який встановлений строк оренди.
Так, в матеріалах справи відсутні докази висловлення будь-якою із сторін договору заперечень проти продовження строку дії договору оренди у місячний строк після закінчення строку його дії, встановленого у п. 4.1 - 20.04.2022, тобто, до 20.05.2022.
Також слід звернути увагу і на те, що пунктом 4.1 договору не визначено, що строк оренди може бути продовжений виключно за письмовою за згодою сторін.
А отже, у даному випадку мала місце мовчазна згода орендодавця на продовження дії договору оренди, що передбачена нормами статей 764 ЦК України та статті 284 ГК України.
За таких обставин, договір оренди нежитлового приміщення № 13/04-21 від 14.04.2021, на підставі положень статті 764 ЦК України, статті 284 ГК України, вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.
Щодо строку, на який був поновлений спірний договір.
Як було вказано вище, згідно з п. 4.1 договору, строк оренди становить із дати підписання акту прийому - передачі до 20.04.2022.
Акт прийому-передачі об`єкта оренди був підписаний 19.04.2021.
Тобто, первісно строк дії спірного договору становив 1 рік та 1 день.
За таких обставин, строк дії договору оренди був поновлений на строк з 20.04.2022 по 21.04.2023.
Аналогічно в подальшому, на підставі положень статті 764 ЦК України, статті 284 ГК України, строк дій договору був поновлений з 21.04.2023 по 22.04.2024.
Докази висловлення будь-якою із сторін договору заперечень проти продовження строку дії договору оренди у місячний строк після закінчення строку його дії, тобто, до 22.05.2024, в матеріалах справи відсутні.
А отже, спірний договір оренди був вкотре поновлений з 22.04.2024 по 23.04.2025.
Вимогу про повернення об`єкту оренди орендодавцем було складено тільки 23.05.2024. Відповідно до змісту цієї вимоги, орендодавець вимагав від орендаря у триденний строк з дня отримання цього листа сплатити заборгованість з орендної плати, що утворилась, штрафні санкції та звільнити приміщення.
Відповідно до наданого до суду поштового повернення (конверт та поштове повідомлення про вручення поштового відправлення), вимога від 23.05.2024 була передана об`єкту поштового зв`язку до пересилання відповідачу 27.05.2024.
Слід зазначити, що на підтвердження факту направлення на адресу відповідача вимоги від 23.05.2024 позивач долучив до матеріалів справи копію поштового конверту та копію рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (поштове відправлення №0100114576373). Опису вкладеного у цінний лист на підтвердження факту направлення відповідачу вимоги від 23.05.2024 позивачем надано не було.
Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, яким суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою.
Сімнадцятого жовтня дві тисячі дев`ятнадцятого року набув чинності Закон України № 132-IX від 20.09.2019 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні", яким було, зокрема внесено зміни до України змінено назву статті 79 ГПК України з "Достатність доказів" на нову - "Вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції, фактично впровадивши в господарський процес стандарт доказування "вірогідності доказів".
Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язку вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19; пункт 9.58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2021 року у справі № 904/2104/19, провадження № 12-57гс21).
Повертаючись до стандартів доказування, передбачених процесуальним законом, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що покладений на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність передбачає, що висновки суду можуть будуватися на умовиводах про те, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.
Розглянувши матеріали справи, проаналізувавши доводи та надані докази, суд, з точки зору стандарту доказування «вірогідності» та за відсутності заперечень відповідача проти факту направлення на його адресу вимоги від 23.05.2024 разом з поштовим відправленням №0100114576373, вважає, що факт направлення позивачем відповідачу вимоги від 23.05.2024 разом з поштовим відправленням № 0100114576373 скоріш мав місце, аніж ні.
Пунктом 3.2.3 договору передбачено, що орендодавець має право відмовитися від даного договору й вимагати повернення приміщення, письмово повідомивши орендаря за 30 календарних днів до його розірвання.
А отже, приписами договору передбачено право орендодавця в односторонньому порядку розірвати цей договір та вимагати орендаря повернути об`єкт оренди, однак, у строк, що не може бути меншим, аніж 30 днів з моменту повідомлення орендаря про розірвання договору. 
Щодо обчислення строку, у який орендар мав повернути об`єкт оренди.
Відповідно до наданих позивачем копії поштового конверту та копії рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (поштове відправлення № 0100114576373), вимога від 23.05.2024 вручена відповідачу не була та була повернута відправнику органом поштового зв`язку з відміткою "за закінченням терміну зберігання".
Днем пред`явлення вимоги кредитором слід вважати день, у який боржник одержав надіслану йому вимогу, а в разі якщо вимогу надіслано засобами поштового зв`язку і підприємством зв`язку здійснено повідомлення про неможливість вручення поштового відправлення, то днем пред`явлення вимоги є дата оформлення названим підприємством цього повідомлення.
Якщо боржник (відповідач) заперечує одержання ним вимоги кредитора (позивача), останній зобов`язаний подати господарському суду докази її надіслання боржникові. Боржник, зі своєї сторони, не позбавлений права подати докази неодержання ним вимоги кредитора (наприклад, довідку підприємства зв`язку про ненадходження на адресу боржника відповідного рекомендованого поштового відправлення). Ухилення боржника від одержання на підприємстві зв`язку листа, що містив вимогу (відмова від його прийняття, нез`явлення на зазначене підприємство після одержання його повідомлення про надходження рекомендованого або цінного листа) не дає підстав вважати вимогу непред`явленою.
Аналогічні за змістом правові висновки викладені у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 10 грудня 2024 року у cправі № 914/1653/23, від 26 серпня 2021 року у справі № 910/3826/20, від 23.10.2018 зі справи № 910/17838/17. 
А отже, для визначення дати, від якої має відраховуватись термін повернення відповідачем об`єкту оренди, є визначальним саме день оформлення підприємством зв`язку повідомлення про неможливість вручення поштового відправлення.
Однак, надані позивачем докази не дають можливості встановити дату оформлення підприємством поштового зв`язку повідомлення про повернення поштового відправлення №0100114576373 за закінченням терміну зберігання.
За таких обставин, момент оформлення підприємством поштового зв`язку повідомлення про повернення поштового відправлення № 0100114576373 слід обліковувати таким чином.
Згідно з пп. 2 п. 1 частини ІІ Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, нормативні строки пересилання простої письмової кореспонденції операторами поштового зв`язку (без урахування вихідних днів об`єктів поштового зв`язку) у межах області та між обласними центрами України (у тому числі для міст Києва, Сімферополя, Севастополя) становлять Д+3, пріоритетної - Д+2;
де Д - день подання поштового відправлення до пересилання в об`єкті поштового зв`язку або опускання простого листа чи поштової картки до поштової скриньки до початку останнього виймання;
1, 2, 3, 4, 5 - кількість днів, протягом яких пересилається поштове відправлення.
Пунктом 116 Правил надання послуг поштового зв`язку встановлений строк зберігання поштових відправлень та поштових переказів. Так, у разі неможливості вручення одержувачам поштові відправлення, внутрішні поштові перекази зберігаються об`єктом поштового зв`язку місця призначення протягом одного місяця з дня їх надходження, відправлення "EMS" - 14 календарних днів, міжнародні поштові перекази - відповідно до укладених угод.
Відповідно до п. 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, після закінчення встановленого строку зберігання поштові відправлення, поштові перекази повертаються відправнику.
А отже, вимогу від 23.05.2024 слід вважати отриманою відповідачем 30.06.2024 (27.05.2024 + 3 дня = 30.05.2024; 30.05.2024 + 1 місяць = 30.06.2024).
З урахуванням приписів пункту 3.2.3 договору, відповідач мав повернути позивачу об`єкт оренди у строк до 30.07.2024 включно.
Однак, відповідач порушив свої зобов`язання за договором та не повернув позивачу об`єкт оренди у встановлений строк.
За таких обставин, позовні вимоги про:
- зобов`язання відповідача звільнити нежитлове приміщення № 1, площею 41,5 кв.м., яке знаходиться в будинку № 51 по проспекту Пушкіна (Лесі Українки) в місті Дніпрі;
- зобов`язання відповідача надати доступ позивачу до нежитлового приміщення № 1, площею 41,5 кв.м., яке знаходиться в будинку № 51 по проспекту Пушкіна (Лесі Українки) в місті Дніпрі;
- зобов`язання відповідача повернути позивачу нежитлове приміщення № 1, площею 41,5 кв.м., яке знаходиться в будинку № 51 по проспекту Пушкіна (Лесі Українки) в місті Дніпрі, шляхом підписання акту прийому-передачі 
- є обґрунтованими.

ПЕРЕЛІК ДОКАЗІВ, ЯКИМИ СТОРОНИ ПІДТВЕРДЖУЮТЬ АБО СПРОСТОВУЮТЬ НАЯВНІСТЬ КОЖНОЇ ОБСТАВИНИ, ЯКА Є ПРЕДМЕТОМ ДОКАЗУВАННЯ У СПРАВІ.
Обставини, на які посилаються позивачі, доводяться договором купівлі - продажу від 04.03.2021 (т. 1 а.с. 9 - 10), витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно (т. 1 а.с. 10), договором оренди № 13/04-21 від 14.04.2021 (т. 1 а.с. 11 - 13), актом прийому-передачі від 19.04.2021 (т. 1 а.с. 14), листом - вимогою з доказами направлення (т. 1 а.с. 15 - 16), технічним паспортом (т. 1 а.с. 26 - 27).

ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ. 
За результатами розгляду справи суд дійшов висновку, що вимоги слід задовольнити у повному обсязі.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ.
Відповідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору, понесені позивачем, слід покласти на відповідача.

Керуючись положеннями Господарського Кодексу України, Цивільного кодексу України, ст. 73, 74, 123, 129, 232, 233, 236-241, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити.
Зобов`язати Фізичну особу-підприємця Лисого Максима Олександровича (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код: НОМЕР_1 ) звільнити нежитлове приміщення № 1, площею 41,5 кв.м., яке знаходиться в будинку № 51 по проспекту Пушкіна (Лесі Українки) в місті Дніпрі.
Зобов`язати Фізичну особу-підприємця Лисого Максима Олександровича (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код: НОМЕР_1 ) повернути Фізичній особі-підприємцю Лобачову Михайлу Анатолійовичу (місце реєстрації: АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний код: НОМЕР_2 ) нежитлове приміщення № 1, площею 41,5 кв.м., яке знаходиться в будинку № 51 по проспекту Пушкіна (Лесі Українки) в місті Дніпрі, шляхом підписання акту прийому-передачі.
Зобов`язати Фізичну особу-підприємця Лисого Максима Олександровича (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код: НОМЕР_1 ) надати доступ Фізичній особі-підприємцю Лобачову Михайлу Анатолійовичу (місце реєстрації: АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний код: НОМЕР_2 ) до нежитлового приміщення № 1, площею 41,5 кв.м., яке знаходиться в будинку № 51 по проспекту Пушкіна (Лесі Українки) в місті Дніпрі.
Стягнути з Фізичної особи-підприємця Лисого Максима Олександровича (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код: НОМЕР_1 ) на користь Фізичної особи-підприємця Лобачова Михайла Анатолійовича (місце реєстрації: АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний код: НОМЕР_2 ) витрати зі сплати судового збору у розмірі 7 267,20 грн.
Накази видати після набрання рішенням законної сили.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення може бути оскаржено в порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України, протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення складений та підписаний 12.01.2026.

Суддя М.О. Ніколенко