СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2026 року м. Харків Справа №922/3177/25 

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Істоміна О.А., суддя Попков Д.О., суддя Стойка О.В.
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Підприємства об`єднання громадян “Грантсервіс” Харківського обласного об`єднання осіб з інвалідністю “Слов`янська Єдність” (вх.№2555Х/3) на рішення Господарського суду Харківської області від 05.11.2025 у справі №922/3177/25 (суддя Аюпова Р.М., повне рішення складено 10.11.2025) 

за позовом Підприємства об`єднання громадян “Грантсервіс” Харківського обласного об`єднання осіб з інвалідністю “Слов`янська Єдність”, м.Харків
до Головного управління Державної податкової служби України у Харківській області , м.Харків
про стягнення коштів у розмірі 10.538,40

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Підприємство об`єднання громадян “Грантсервіс” Харківського обласного об`єднання осіб з інвалідністю “Слов`янська Єдність”, звернувся до Господарського суд Харківської області із позовом до відповідача - Головного управління Державної податкової служби України у Харківській області, про стягнення за рахунок коштів державного бюджету відшкодування шкоди на суму 6.000, 00 грн, суму інфляційних 3.818,40 грн, суму 3% річних 720, 00 грн.
Рішенням Господарського суду Харківської області від 05.11.2025 у задоволенні позову відмовлено повністю.
Підприємство об`єднання громадян “Грантсервіс” Харківського обласного об`єднання осіб з інвалідністю “Слов`янська Єдність” з вказаним рішенням місцевого господарського суду не погодилося, звернулося до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 06.11.2025 по справі №922/3177/25 скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову. Стягнути з Головного управління Державної податкової служби України у Харківській області за рахунок коштів державного бюджету відшкодування шкоди на суму 6.000 грн, суму інфляційних 3.818,40 грн, суму 3% річних 720,00 грн.
Доводи апеляційної скарги зводяться до наступного:
- суд першої інстанції помилково дійшов висновку про відсутність податкового правопорушення з боку відповідача, не надавши належної оцінки факту винесення незаконного податкового повідомлення-рішення, яке було скасоване рішенням ДПС України;
- були неправильно застосовані норми матеріального права, зокрема замість спеціальних положень статей 114 та 128 Податкового кодексу України застосовані загальні норми деліктної відповідальності, що призвело до помилкового висновку про необхідність доведення збитків та причинного зв`язку;
- суд безпідставно виходив із того, що адміністративне оскарження податкового повідомлення-рішення є складовою процедури бюджетного відшкодування, та фактично допустив висновок про відсутність порушення строків повернення бюджетного відшкодування;
- не враховано, що Податковий кодекс України не передбачає зупинення загальних строків бюджетного відшкодування у зв`язку з оскарженням незаконних рішень контролюючого органу;
- неправильно встановлені обставини щодо строків внесення відомостей до Реєстру заяв про повернення сум бюджетного відшкодування, поклавшись виключно на внутрішні відомості відповідача та не врахувавши можливість отримання рішення ДПС України засобами електронного документообігу;
- суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для застосування статті 114 Податкового кодексу України, хоча закон прямо передбачає можливість стягнення фіксованої суми шкоди за умови доведення лише факту протиправності рішення, дії чи бездіяльності контролюючого органу;
- не враховано принцип належного урядування, сформульований у практиці Європейського суду з прав людини, відповідно до якого негативні наслідки незаконних дій державного органу не можуть покладатися на платника податків.
Відповідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.12.2025 сформовано склад колегії суддів Східного апеляційного господарського суду: головуючий суддя Істоміна О.А., суддя Медуниця О.Є., суддя Стойка О.В.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 08.12.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою позивача; встановлено строк по 29.12.2025 (включно) для учасників справи для подання відзиву на апеляційну скаргу до канцелярії суду разом з доказами його (доданих до нього документів) надсилання іншим учасникам справи в порядку ч.2 ст.263 ГПК України; запропоновано учасникам справи в строк по 29.12.2025 (включно) надати до суду заяви, клопотання та заперечення (у разі наявності), з доказами надсилання їх копій та доданих до них документів іншим учасникам справи в порядку ч.4 ст.262 ГПК України. Розгляд апеляційної скарги визначено здійснювати в порядку письмового провадження без виклику представників сторін. Витребувано з Господарського суду Харківської області матеріали справи №922/3177/25.
На вимогу ухвали суду матеріали справи №922/3177/25 надійшли до Східного апеляційного господарського суду.
29.12.2025, в межах встановленого судом строку, через систему “Електронний суд” від Головного управління Державної податкової служби України у Харківській області на адресу Східного апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№14958 від 30.12.2025), в якому відповідач просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.
Аргументуючи свою позицію у справі, відповідач посилається на те, що факту несвоєчасного внесення контролюючим органом даних до Реєстру заяв про повернення сум бюджетного відшкодування та порушення строків повернення узгодженої суми ПДВ не встановлено. Відповідач зазначає, що бюджетне відшкодування здійснюється виключно після узгодження заявленої суми за результатами камеральної перевірки та завершення процедури адміністративного оскарження, а процедура адміністративного оскарження закінчується днем отримання платником податків рішення контролюючого органу вищого рівня. На думку відповідача, після отримання рішення ДПС України про скасування податкового повідомлення-рішення відомості були внесені до Реєстру у встановлені строки, а перерахування коштів Казначейством здійснено протягом п`яти операційних днів відповідно до вимог статті 200 Податкового кодексу України. Крім того, відповідач вважає, що позивачем не доведено наявності шкоди, її розміру та причинно-наслідкового зв`язку між діями контролюючого органу і заявленими вимогами, у зв`язку з чим підстави для задоволення позову відсутні.
Відповідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.01.2026 сформовано склад колегії суддів Східного апеляційного господарського суду: головуючий суддя Істоміна О.А., суддя Попков Д.О., суддя Стойка О.В., в зв"язку з відпусткою судді Медуниці О.Є.
Згідно з частиною 13 статті 8 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
За приписами частини 10 статті 270 Господарського процесуального кодексу України, апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.
Клопотань від учасників справи про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням не надійшло.
За таких обставин, не вбачаючи підстав для розгляду апеляційної скарги в даній справі у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи з власної ініціативи, колегія суддів дійшла висновку про розгляд апеляційної скарги в порядку спрощеного письмового провадження, в межах встановленого чинним процесуальним законодавством строку, без проведення судового засідання.
В ході апеляційного розгляду даної справи Східним апеляційним господарським судом, у відповідності до приписів пункту 4 частини 5 статті 13 Господарського процесуального кодексу України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строку, встановленого частиною 1 статті 273 Господарського процесуального кодексу України.
Статтею 269 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази по справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 ГПК України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.
Позивач подав податкову декларацію з податку на додану вартість за травень 2021 року, в якій заявив до бюджетного відшкодування суму ПДВ у розмірі 94 316,00 грн. Подана декларація була прийнята Головним управлінням Державної податкової служби України у Харківській області 20.06.2021 за №9164600524.
Відповідно до пункту 200.10 статті 200 Податкового кодексу України, для узгодження суми бюджетного відшкодування контролюючим органом проводиться камеральна перевірка даних податкової декларації. Строк проведення такої перевірки становить 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку подання декларації.
Після узгодження заявленої суми бюджетного відшкодування відповідна інформація підлягає відображенню в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування. Наступного операційного дня після внесення відомостей до Реєстру узгоджена сума стає доступною органу Казначейства, який відповідно до пункту 200.13 статті 200 Податкового кодексу України здійснює перерахування коштів протягом п`яти операційних днів.
З огляду на наведене, позивач вважає, що бюджетне відшкодування мало бути здійснено у строк не пізніше 28.07.2021.
Разом з тим, за результатами камеральної перевірки контролюючим органом було складено акт №12532/20-40-18-06-08 від 20.07.2021, а 13.08.2021 прийнято податкове повідомлення-рішення №000166341806.
Не погодившись із зазначеним рішенням, позивач звернувся зі скаргою до Державної податкової служби України. Рішенням ДПС України №24540/6/99-00-06-01-05-06 від 01.11.2021 податкове повідомлення-рішення було скасовано.
Фактичне відшкодування заявленої суми податку на додану вартість за травень 2021 року було здійснено 16.11.2021.
На підставі наведених обставин позивач вважає, що несвоєчасне внесення відповідних даних до Реєстру заяв про повернення сум бюджетного відшкодування та порушення строків повернення бюджетного відшкодування є підставою для стягнення шкоди у розмірі 6.000,00 грн відповідно до статей 114 та 128 Податкового кодексу України.
Господарський суд, відмовляючи у задоволенні позову, мотивував своє рішення тим, що позивачем не доведено наявності підстав для застосування спеціального механізму відшкодування шкоди, передбаченого статтею 114 та пунктом 128.2.2 статті 128 Податкового кодексу України, зокрема не встановлено факту невнесення або несвоєчасного внесення контролюючим органом даних до Реєстру заяв про повернення сум бюджетного відшкодування та порушення строків повернення узгодженої суми. Суд зазначив, що протиправних дій щодо несвоєчасного внесення сум до Реєстру не встановлено, а також дійшов висновку про відсутність необхідних елементів деліктної відповідальності, оскільки позивач не надав належних доказів заподіяння шкоди та причинного зв`язку між діями відповідача і заявленими вимогами, у зв`язку з чим позовні вимоги про стягнення шкоди, інфляційних втрат та трьох відсотків річних задоволенню не підлягають.
Вирішуючи питання про наявність або відсутність правових підстав для задоволення вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.
Предметом спору є матеріально-правова вимога позивача про стягнення з відповідача за рахунок коштів Державного бюджету України грошових сум, заявлених як відшкодування шкоди, а також нарахувань у вигляді інфляційних втрат і трьох відсотків річних, у зв`язку з діями контролюючого органу при здійсненні процедури бюджетного відшкодування податку на додану вартість.
У межах апеляційного перегляду підлягає перевірці правильність висновків суду першої інстанції щодо правової природи спірних правовідносин, зокрема питання про належність заявлених вимог до юрисдикції господарських судів або адміністративного судочинства, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права при вирішенні спору.
Відповідно до положень статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції здійснює перегляд справи на підставі наявних у матеріалах справи та додатково поданих доказів, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів і вимог апеляційної скарги.
Разом з тим апеляційний суд не є пов`язаним виключно доводами апеляційної скарги у випадку, якщо під час перегляду буде встановлено порушення норм процесуального права, що тягнуть обов`язкове скасування рішення, або неправильне застосування судом норм матеріального права.
Колегія суддів звертає увагу, що статтею 8 Конституції України закріплено дію принципу верховенства права як основоположного принципу правової системи України.
Згідно з частиною першою статті 125 Конституції України судоустрій в Україні ґрунтується, зокрема, на принципі спеціалізації, який визначається законом.
Запровадження цього принципу спрямоване на забезпечення більш професійного та фахового розгляду справ суддями відповідної юрисдикції, які мають необхідний досвід для вирішення спорів певної категорії.
Принцип спеціалізації судів є визначальним для розмежування судових юрисдикцій і обумовлює існування різних видів судочинства. Ігнорування або змішування юрисдикційних критеріїв залежно від обставин конкретної справи, цілей звернення до суду чи інших чинників може призвести до ситуації, коли спори однакової правової природи розглядатимуться судами різних юрисдикцій. Це, у свою чергу, створює невизначеність щодо належного суду, ускладнює доступ до правосуддя та порушує засади верховенства права і правової визначеності, закріплені Конституцією України.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна особа має право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним та безстороннім судом, встановленим законом.
При цьому поняття «суд, встановлений законом» охоплює не лише сам факт існування судового органу, а й обов`язковість дотримання правил підсудності та юрисдикції, визначених процесуальним законодавством.
Порядок розмежування компетенції судів встановлюється відповідними процесуальними кодексами, зокрема Господарським процесуальним кодексом України, Цивільним процесуальним кодексом України та Кодексом адміністративного судочинства України.
Вирішальним критерієм для відмежування господарської та адміністративної юрисдикцій є предмет спору та характер спірних правовідносин, з яких виникли заявлені вимоги.
Під час вирішення питання про належність спору до адміністративної чи господарської юрисдикції недостатньо керуватися лише формальним критерієм суб`єктного складу сторін. Визначальним є характер правовідносин, з яких виник спір, та зміст заявлених вимог. Публічно-правовий спір, що підлягає розгляду адміністративними судами, виникає у сфері публічно-правових відносин, у яких суб`єкт владних повноважень здійснює владно-управлінські функції щодо іншої сторони.
Згідно з частиною першою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що її права чи законні інтереси порушені рішенням, дією або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, та може вимагати їх захисту шляхом визнання таких рішень чи дій протиправними, зобов`язання утриматися від певної поведінки або вчинити визначені законом дії, а також шляхом стягнення коштів на відшкодування шкоди, заподіяної незаконними рішеннями чи діями органу влади.
Норми статей 2, 4 та 19 КАС України визначають завдання адміністративного судочинства, поняття публічно-правового спору та коло справ, що віднесені до юрисдикції адміністративних судів.
Публічно-правовими є, зокрема, спори, у яких сторони не перебувають у рівному становищі, а одна зі сторін реалізує публічно-владні повноваження, може встановлювати обов`язкові правила поведінки, забороняти чи дозволяти певні дії іншому учаснику правовідносин.
Відповідно до частини п`ятої статті 21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені разом із вимогою вирішити публічно-правовий спір. У разі ж пред`явлення таких вимог окремо, вони можуть підлягати розгляду в порядку цивільного або господарського судочинства.
Ознакою суб`єкта владних повноважень є здійснення ним публічно-владних управлінських функцій саме у тих правовідносинах, у межах яких виник спір.
Отже, вирішальним для віднесення справи до адміністративної юрисдикції є зміст і правова природа спору: якщо спір виник у сфері публічно-правових відносин, його розгляд у порядку господарського судочинства є виключеним.
До юрисдикції адміністративних судів віднесено спори фізичних та юридичних осіб із суб`єктами владних повноважень, що виникають у зв`язку з оскарженням їхніх рішень, дій або бездіяльності, за винятком випадків, коли законом прямо встановлено інший порядок судового розгляду.
Як передбачено статтею 1 Податкового кодексу України, цей Кодекс регулює правовідносини у сфері справляння податків і зборів, визначає порядок їх адміністрування, права й обов`язки платників податків, компетенцію контролюючих органів, а також встановлює відповідальність за порушення податкового законодавства.
Згідно з пунктом 114.2 статті 114 Податкового кодексу України шкода, завдана платнику податків протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю контролюючих органів або їх посадових осіб, які визнаються податковими правопорушеннями, підлягає відшкодуванню у повному обсязі у порядку, визначеному законодавством.
Крім того, у разі наявності підстав, передбачених пунктом 128.2 статті 128 цього Кодексу, особа, права якої порушено, має право заявити вимогу про компенсацію шкоди у фіксованому розмірі однієї мінімальної заробітної плати, встановленої на момент визнання відповідного рішення, дії чи бездіяльності незаконними, у порядку, визначеному законом.
Отже, порядок реалізації та судового захисту прав платників податків у спорах, що виникають із діяльності контролюючих органів, має спеціальне правове регулювання, встановлене Податковим кодексом України, і здійснюється в межах адміністративної юрисдикції, визначеної Кодексом адміністративного судочинства України.
Разом із тим Господарський процесуальний кодекс України визначає межі юрисдикції та повноваження господарських судів, а також встановлює порядок здійснення судочинства у таких судах (стаття 1 ГПК України).
Відповідно до статті 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності, тобто у сфері приватноправових відносин між суб`єктами господарювання.
Однак заявлена у даній справі сума, яку позивач визначає як шкоду, за своєю природою пов`язана не з господарсько-правовими зобов`язаннями, а з виконанням податкових обов`язків та реалізацією бюджетних процедур щодо повернення податку на додану вартість. Спірні правовідносини стосуються повноважень контролюючого органу щодо адміністрування обов`язкових платежів, обліку сум ПДВ та здійснення бюджетного відшкодування, а тому вимога про стягнення шкоди фактично спрямована на вирішення публічно-правового спору.
Між позивачем і державним органом існують правовідносини, що виникли у сфері публічного адміністрування податків і зборів, у межах яких відповідач реалізує владні управлінські функції. Спір, у свою чергу, виник у зв`язку з оскарженням належності та правомірності здійснення таких повноважень.
З огляду на викладене колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що у спірних правовідносинах ГУ ДПС у Харківській області виступає як суб`єкт владних повноважень, а заявлена вимога про відшкодування шкоди за своєю суттю належить до публічно-правового спору, розгляд якого віднесено до компетенції адміністративних судів. Такий підхід відповідає загальним засадам розмежування судових юрисдикцій залежно від характеру спірних правовідносин.
Зазначена правова позиція узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 03.03.2020 у справі №922/506/19, а також з позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 16.09.2020 у справі №916/978/19, які апеляційний суд враховує відповідно до частини четвертої статті 236 ГПК України.
За приписами пункту 1 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.
Пункт 4 частини 1 статті 275 ГПК України визначає, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.
За змістом частини першої статті 278 ГПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку із залишенням позову без розгляду або закриттям провадження у справі у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 226 та 231 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої вказаної статті порушення правил юрисдикції господарських судів, визначених статтями 20-23 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги.
Враховуючи вищенаведені висновки Верховного Суду, за якими спори, зокрема, про стягнення шкоди, належать до юрисдикції адміністративних судів, колегія суддів дійшла висновку про закриття провадження у справі, що розглядається, на підставі пункту 1 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України.
При цьому, закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду господарської справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.
З огляду на вказані положення, суд не досліджує доводи апеляційної скарги у даній справі та не надає їм оцінку.
Оскільки вимоги апеляційної скарги зводяться до скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції та прийняття нового рішення про задоволення позову, апеляційну скаргу Підприємства об`єднання громадян “Грантсервіс” Харківського обласного об`єднання осіб з інвалідністю “Слов`янська Єдність” слід задовольнити частково, рішення Господарського суду Харківської області від 05.11.2025 у справі №922/3177/25 скасувати та закрити провадження у справі №922/3177/25.
Крім того, на виконання вимог частини 2 статті 231 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції роз`яснює позивачу, що спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства. Також суд повідомляє про наявність у позивача права протягом десяти днів з дня отримання даної постанови звернутися до Східного апеляційного господарського суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.
Керуючись статтями 129, п. 1 ч. 1 ст. 231, ст.ст. 256, 269-270, 273, п. 4 ч. 1 ст. 275, п. 4 ч. 1 ст. 277, ст.ст. 282-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Підприємства об`єднання громадян “Грантсервіс” Харківського обласного об`єднання осіб з інвалідністю “Слов`янська Єдність” задовольнити частково.
Рішення Господарського суду Харківської області від 05.11.2025 у справі №922/3177/25 скасувати.
Закрити провадження у справі №922/3177/25.
Роз`яснити Підприємству об`єднання громадян “Грантсервіс” Харківського обласного об`єднання осіб з інвалідністю “Слов`янська Єдність”, що розгляд даної справи віднесено до юрисдикції окружного адміністративного суду в порядку адміністративного судочинства.
Роз`яснити Підприємству об`єднання громадян “Грантсервіс” Харківського обласного об`єднання осіб з інвалідністю “Слов`янська Єдність” про наявність у нього права протягом десяти днів з дня отримання постанови звернутися до Східного апеляційного господарського суду із заявою про направлення справи №922/3177/25 за встановленою юрисдикцією.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення. Порядок і строки оскарження постанови передбачені статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повна постанова складена 06.02.2026.

Головуючий суддя О.А. Істоміна

Суддя Д.О. Попков 

Суддя О.В. Стойка