ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2026 року	справа № 380/2777/25 м.Львів	
Львівський окружний адміністративний суд, суддя Гавдик З.В. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу № 380/2777/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач – ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із вищевказаним адміністративним позовом, в якому просив:
- Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови в зарахуванні ОСОБА_1 до страхового стажу та пільгового (підземного) страхового стажу за Списком №1 періоду роботу з 01.07.2022 року по 12.09.2024 року у відокремленому підрозділі «Шахта «Червоноградська»;
- Зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу та пільгового (підземного) страхового стажу за списком №1 періоду роботи з 01.07.2022 року по 12.09.2024 року у відокремленому підрозділі «Шахта «Червоноградська» Державного підприємства «Львіввугілля» та зарахувати заробіток за вказаний період;
- Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити ОСОБА_1 з 14.10.2024 року (дата призначення пенсії) перерахунок і виплату призначеної пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком, згідно абзацу 8 частини 2 статті 33 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з врахуванням раніше виплаченої пенсії та статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області та отримує пенсію по інвалідності ІІІ групи внаслідок професійного захворювання. Проте при призначенні пенсії відповідачем не було зараховано до загального (страхового) та пільгового (підземного) стажу та до розрахунку середньої заробітної плати позивача період роботи з 01.07.2022 по 12.09.2024 через несплату страхувальниками страхових внесків за вказаний період. Вказане зумовило отримання пенсії позивачем у меншому розмірі, ніж він повинен був отримувати. Вважаючи протиправними такі дії відповідача, позивач звернувся до суду.
Ухвалою судді від 14.02.2025 відкрито спрощене провадження в адміністративній справі та відповідачу встановлено строк для подання відзиву до суду протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали.
Від Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області надійшов відзив на позовну заяву у якому проти задоволення позовних вимог заперечує з наступних підстав.
Відповідно до статті 8 Закону України від 02.09.2018 № 345-VI «Про підвищення престижності шахтарської праці» мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону № 1058, з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року. 
Згідно із матеріалами електронної пенсійної справи ОСОБА_1 призначено пенсію по інвалідності, як особі з інвалідністю ІІІ групи внаслідок професійного захворювання, з 14.10.2024 по 31.10.2025 відповідно до частини 1 статті 33 Закону № 1058 із застосуванням статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».
Страховий стаж обчислено по 30.06.2022 та становить 17 років 03 місяці 23 дні, з них 13 років 10 місяців 13 днів - пільговий (підземний) стаж за Списком № 1 та 02 роки 02 місяці 11 днів (період роботи ВП «Шахта «Червоноградська» ДП «Львіввугілля» з 01.07.2022 по 12.09.2024) та 03 місяці 26 днів – навчання за фахом (зараховано для визначення права на обчислення пенсії відповідно до статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці»), разом 16 років 04 місяці 19 днів. 
До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності, крім страхового стажу зараховується, також, на загальних підставах, період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 Закону № 1058, отже, позивачу зараховано 17 років 03 місяці 13 днів. Понаднормовий стаж - 15 років. Кількість місяців страхового стажу - 607. Індивідуальний коефіцієнт страхового стажу становить 0,50583. 
Заробітна плата врахована за період з 01.02.2003 по 30.06.2022 згідно з індивідуальними відомостями про застраховану особу (коефіцієнт заробітної плати 2,32516). 
Середньомісячний заробіток із урахуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за 2021-2023 роки – 13559,41 грн., становить 31527,80 грн. (13559,41 грн. х 2,32516). 
Розмір пенсії по інвалідності обчислено відповідно до частини 1 статті 33 Закону № 1058 в розмірі 50 відсотків пенсії за віком, обчисленої згідно з Законом України «Про підвищення престижності шахтарської праці». Розмір пенсії за віком обчислено відповідно до статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» та становить 25222,24 грн. (31527,80 грн. – середньомісячний заробіток х 80 %). 
Розмір пенсійної виплати ОСОБА_1 по III групі інвалідності з 14.10.2024 становить 12611,12 грн. (25222,24 грн. – розмір пенсії за віком х 50 %). 
Період роботи з 01.07.2022 по 12.09.2024 на ВП «Шахта «Червоноградська» ДП «Львіввугілля» не враховано до страхового стажу та до розрахунку середньої заробітної плати, оскільки за цей період відсутня сплата страхових внесків. 
Як вже зазначалося вище, абзацом 8 частини 2 статті 33 Закону № 1058 передбачено, що непрацюючі особи з інвалідністю III групи мають право на призначення пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років страхового стажу. 
Оскільки страховий стаж ОСОБА_1 , обчислений по 30.06.2022 відповідно до даних про сплачені підприємством страхові внески, становить 30 років 03 місяці 23 дні (17 років 03 місяці 23 дні – стаж роботи позивача та додатково зараховано 13 років за стаж на підземних роботах за Списком № 1), тому відсутні правові підстави для обчислення пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком відповідно до абзацу 8 частини 2 статті 33 Закону № 1058. 
16.01.2025 позивач звернувся із заявою довільної форми про перерахунок пенсії, на яку надано відповідь інформативного характеру № 1875-1390/П-52/8-1300/25 від 27.01.2025.
Враховуючи норми законодавства щодо порядку звернення за призначенням (перерахунком) пенсії, наголошуємо, що позивач не звертався із заявою встановленого зразка про перерахунок пенсії, жодних рішень про відмову у проведенні перерахунку пенсії органами ПФУ не приймалося. 
Лист від 27.01.2025 не є рішенням про відмову у перерахунку пенсії, це відповідь інформативного характеру. 
Нарахування та виплата пенсії здійснюється відповідно до норм чинного законодавства, із урахуванням усіх наявних в пенсійній справі документів. 
Також відповідач у відзиві наголошує, що навіть за умови зарахування до страхового стажу позивача періоду роботи з 01.07.2022 по 12.09.2024 у ВП Шахта «Червоноградська» ДП «Львіввугілля» особа не має права на призначення пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком, оскільки не набирає 35 років страхового стажу. 
У зв`язку із зазначеним просить відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову в повному обсязі.
Судом встановлені наступні обставини:
ОСОБА_1 отримує пенсію по інвалідності 3 група (по професійному захворюванню) з 14.10.2024 року, не працює.
16.01.2025 року позивач звернувся з заявою до Головного управління Пенсійного фонду
України у Львівській області про перерахунок пенсії.
Головне управління пенсійного фонду України у Львівській області листом №1875-1390/11-52/8-1300/25 від 27.01.2025 відмовило у здійсненні перерахунку зазначивши зокрема та, що статтею 24 Закону №1058-IV визначено, що страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов?язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісячно сплачені страхові внески.
За кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року.
З 14.10.2024 року позивачу призначено пенсію по інвалідності 3 групи внаслідок професійного захворювання, відповідно до частини 1 статті 33 Закону №1058 із застосуванням статті 8 Закону №345 (заява від 26.11.2024 року), не працює.
Страховий стаж для обчислення пенсії становить 17 років 03 місяці 23 дні (зарахований по 30.06.2022 року відповідно до даних про сплачені підприємством страхові внески), в тому числі 14 років 02 місяці 13 днів - стаж на підземних роботах за Списком №1, до якого зараховано 03 місяці 09 днів навчання за спеціальністю.
Абзацом 8 частини 2 статті 33 Закону №1058 передбачено , що непрацюючі особи з інвалідністю ІІІ групи мають право на призначення пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років страхового стажу.
Оскільки, страховий стаж обчислений по 30.06.2022 відповідно до даних про сплачені підприємством страхові внески становить 30 років 03 місяці 23 дні (17 років 03 місяці 23 дні- стаж роботи та додатково зараховано 13 років за стаж на підземних роботах за списком №1), тому підстави для обчислення пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком відповідно до абзацу 8 частини 2 статті 33 Закону №1058 відсутні.
Період роботи з 01.07.2022 року по 12.09.2024 року на ВП «Шахта «Червоноградська» ДП «Львіввугілля» не зараховано до страхового та до підземного стажу за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників та за даний період не врахована заробітна плата, у зв?язку з відсутністю даних про сплачені підприємством страхові внески на загальнообов?язкове державне пенсійне страхування.
Не погоджуючись із діями відповідача щодо незарахування до страхового стажу періоду роботи з 01.07.2022 року по 12.09.2024, позивач звернувся до суду із цим позовом.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам та доводам учасників справи, суд виходить з такого.
Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних приватних закладів для догляду непрацездатними.
Законом України, що визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом, є Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).
Відповідно до частини першою статті 33 Закону №1058-IV пенсія по інвалідності залежно від групи інвалідності призначається в таких розмірах: особам з інвалідністю I групи - 100 відсотків пенсії за віком; особам з інвалідністю II групи - 90 відсотків пенсії за віком; особам з інвалідністю III групи - 50 відсотків пенсії за віком, обчисленої відповідно до статей 27 і 28 цього Закону.
Абзацом 8 частини другої статті 33 Закону №1058-IV визначено, що непрацюючі особи з інвалідністю II групи, яким установлено інвалідність після досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, та особи з інвалідністю III групи за їх вибором мають право на призначення пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком, обчисленої відповідно до статей 27 і 28 цього Закону, за наявності страхового стажу, зазначеного в абзаці першому частини першої статті 28 цього Закону.
Згідно з статтею 27 Закону №1058-IV розмір пенсії за віком визначається за формулою: П = Зп х Кс, де:
П - розмір пенсії, у гривнях;
Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях;
Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.
Згідно з статтею 27 Закону №1058-IV розмір пенсії за віком визначається за формулою: П = Зп х Кс, де:
П - розмір пенсії, у гривнях;
Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях;
Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.
Частиною першою статті 28 Закону №1058-IV визначено, що:
- мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. У разі виплати застрахованій особі довічної пенсії, передбаченої цим Законом, пенсії або аналогічної виплати, встановленої в інших державах, мінімальний розмір пенсії за віком у солідарній системі встановлюється з урахуванням зазначених сум (абзац перший);
- мінімальний розмір пенсії особам, на яких поширюється дія Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці", та працівникам, зайнятим повний робочий день під землею обслуговуванням зазначених осіб, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 року для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи у розмірі 80 відсотків заробітної плати (доходу) застрахованої особи, визначеної відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність (абзац третій).
Надання додаткових гарантій у виплаті та підвищенні заробітної плати і розв`язанні соціально-побутових проблем шахтарів забезпечує Закон України «Про підвищення престижності шахтарської праці» від 02.09.2008 № 345-VI (далі - Закон № 345-VI).
Згідно з статтею 1 Закону № 345-VI дія цього Закону поширюється на працівників, які видобувають вугілля, залізну руду, руди кольорових і рідкісних металів, марганцеві, уранові, магнієві (солі калієво-магнієві та солі магнієві) та озокеритні руди, працівників шахтобудівних підприємств, які зайняті на підземних роботах повний робочий день, та працівників державних воєнізованих аварійно-рятувальних служб (формувань) у вугільній промисловості - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України (далі - шахтарі), та членів їх сімей.
Відповідно до статті 8 Закону № 345-VI мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.
Відповідно до підрозділу 1 «Підземні роботи в шахтах, рудниках і копальнях на видобуванні корисних копалин, в геологорозвідці, на дренажних шахтах, на будівництві шахт, рудників, копалень» розділу 1 «Гірничі роботи» Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2016 року № 461, передбачена зайнятість повний робочий день на підземних роботах.
Відповідно до положень статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, (далі - Закон №1058-IV) страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.
Пунктом 1 статті 24 Закону №1058-IV встановлено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування найманих працівників та інших осіб, які належать до кола осіб, що підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та зазначені у статті 11 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», сплачуються їх роботодавцями та безпосередньо застрахованими особами.
Статтею 113 Закону №1058-IV передбачено, що держава створює умови для функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування і гарантує дотримання законодавства з метою захисту майнових та інших прав і законних інтересів осіб стосовно здійснення пенсійних виплат.
На підставі частини 1 статті 16 Закон № 1058-IV застрахована особа має право отримувати від страхувальника підтвердження про сплату страхових внесків, вимагати від страхувальників сплати внесків, у тому числі в судовому порядку.
З цим правом кореспондується обов`язок страхувальника нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески незалежно від фінансового стану платника.
Пунктом 1 частини 2 статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VI, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, (далі - Закон №2464-IV) встановлено, що платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок до податкового органу за основним місцем обліку платника єдиного внеску.
Відповідно до положень статті 4 Закону № 2464-IV платниками єдиного внеску є, зокрема, роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.
Відповідно до статті 26 Закону № 2464-IV посадові особи платників єдиного внеску несуть адміністративну відповідальність, зокрема, за порушення порядку нарахування, обчислення і строків сплати єдиного внеску.
Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що страхові внески є складовою умовою існування солідарної системи і підлягають обов`язковій сплаті, перерахунок пенсії провадиться з урахуванням часу, коли особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, та за який підприємством, де працює людина, (страхувальником) сплачені щомісячні страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.
Крім того, при вирішенні спору суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду від 27.03.2018 (справа № 208/6680/16-а), від 20.03.2019 (справа № 688/947/17), від 30.09.2019 (справа № 316/1392/16-а), відповідно до яких, за загальним правилом, несвоєчасна сплата підприємством страхових внесків, за умови підтвердження роботи особи на такому підприємстві, отримання заробітної плати та утримання з неї єдиного соціального внеску, не повинна порушувати законні права та інтереси позивача, зокрема, порушувати його право на належне пенсійне забезпечення, оскільки обов`язок своєчасної сплати страхових внесків до пенсійного фонду покладено на роботодавця, а тому їх несплата не може позбавляти працівників права на зарахування періоду роботи до страхового стажу, фактично позбавляючи особу права власності на пенсію в належному розмірі. Позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу при перерахунку пенсії позивача періодів його роботи на такому підприємстві.
Як встановлено судом, ОСОБА_1 працював на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України на ВП «Шахта «Червоноградська» Державного підприємства «Львіввугілля» в період з 01.07.2022 року по 12.09.2024, що підтверджується даними трудової книжки серії НОМЕР_1 від 17.02.2003.
Підставою для відмови у зарахуванні періоду роботи з 01.07.2022 року по 12.09.2024 року до страхового стажу позивача слугувало те, що роботодавець ВП «Шахта «Червоноградська» Державного підприємства «Львіввугілля» не сплатив страхових внесків за вказаний період.
Суд враховує відомості із трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 від 17.02.2003 та виписку із Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування щодо ОСОБА_1 , відповідно до яких заробітна плата позивача виплачувалася в повному обсязі.
Суд вказує на те, що страхові внески є складовою умовою існування солідарної системи і підлягають обов`язковій сплаті, перерахунок пенсії провадиться з урахуванням часу, коли особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, та за який підприємством, де працює людина, (страхувальником) сплачені щомісячні страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
При цьому, обов`язок зі сплати страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.
Суд погоджується із аргументами позивача про те, що внаслідок невиконання ВП ВП «Шахта «Червоноградська» Державного підприємства «Львіввугілля» обов`язку зі сплати внесків до Пенсійного фонду України він позбавлений соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам у сфері соціального захисту.
Отже, відсутність в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку даних про сплату страхових внесків для нарахування пенсії за періоди з 01.07.2022 року по 12.09.2024 року не є підставою для позбавлення позивача права на призначення пенсії.
Таким чином, суд вважає, що позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства зі сплати страхових внесків не може бути підставою для незарахування до страхового та пільгового стажу періоду роботи позивача з 01.07.2022 року по 12.09.2024 року у «Шахта «Червоноградська» Державного підприємства «Львіввугілля».
Суд при розгляді справи враховує висновки Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладені у постанові від 23.03.2020 у справі №535/1031/16-а.
Визначаючись із способом захисту порушеного права позивача, суд враховує таке.
Вирішуючи даний спір по суті, суд звертає увагу на тому, що призначення, перерахунок, нарахування та виплата пенсій відноситься до дискреційних повноважень Головного управління Пенсійного фонду України.
Відповідно до частини першої статті 58 Закону № 1058-IV, пенсійний фонд є органом, який, зокрема, здійснює керівництво та управління солідарною системою, забезпечує збирання, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та готує документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування виплати пенсій.
Так, питання призначення пенсії є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією уповноваженого органу.
За таких обставин адміністративний суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.
Отже, у сукупності наведених вище обставин, на переконання суду, у спірному випадку належним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянути заяву позивача від 16.01.2025 про перерахунок пенсії із зарахуванням до страхового стажу роботи позивача періоди роботи з 01.07.2022 року по 12.09.2024 на відокремленому підрозділі «Шахта «Червоноградська» Державного підприємства «Львіввугілля», а також до пільгового (спеціального) стажу за Списком № 1 та до розрахунку середньої заробітної плати .
Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відповідно до частини першої статті 245 КАС України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.
Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про задоволення позову частково.
За змістом правил статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Суд встановив, що за подання цього позову до суду позивач сплатив судовий збір у розмірі 1211,20 грн.
Оскільки позов містить позовні вимоги немайнового характеру, які хоча і частково, але підлягають задоволенню, тому розмір компенсації судових витрат суд визначає, виходячи з кількості, а не розміру задоволених/незадоволених позовних вимог.
Таким чином, поверненню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень підлягає сума у розмірі 1211,20 грн.
Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 262-263, 293, 295, підп. 15.5 п. 15 Перехідних положень КАС України, суд, –

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10, ЄДРПОУ 13814885) про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити дії, - задоволити частково.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови у зарахуванні до страхового (загального) стажу та підземного (пільгового) стажу ОСОБА_1 за Списком №1 і до розрахунку середньої заробітної плати періоду роботи з 01.07.2022 року по 12.09.2024 у «Шахта «Червоноградська» Державного підприємства «Львіввугілля».
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 16.01.2025 про перерахунок пенсії із зарахуванням до страхового стажу періоди роботи з 01.07.2022 року по 12.09.2024 на відокремленому підрозділі «Шахта «Червоноградська» Державного підприємства «Львіввугілля», а також до пільгового (спеціального) стажу за Списком № 1 та до розрахунку середньої заробітної плати. 
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10, ЄДРПОУ 13814885) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 1211,20 грн. сплаченого судового збору.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.
Рішення може бути оскаржене за правилами, встановленими ст. ст. 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно, з урахуванням положень підп.15.5 п.15 розд. VII «Перехідні положення» цього Кодексу. 
Рішення складено в повному обсязі 02.02.2026 року. 

Суддя	Гавдик Зіновій Володимирович