Справа № 545/4956/25 
Провадження № 2-а/545/3/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" лютого 2026 р. Полтавський районний суд Полтавської області в складі:
головуючого судді: Цибізової С. А.,
з участю секретаря: Синегуб Д.В., 
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення, - 

в с т а н о в и в :
Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 14.10.2025 відносно нього інспектором 1 батальйону 2 роти 1 взводу Управління патрульної поліції Фастівець Ніною Євгеніївною винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серія ЕГА №1895341. У вищезазначеній постанові зазначено, що 14.10.2025 о 20 год. 47 хв. у м. Полтаві, на вул. Харківське Шосе, 29 ОСОБА_1 здійснив завідомо неправдивий виклик поліції, а саме зателефонував на спеціальну лінію «102» та повідомив про вчинення щодо нього злочину, хоча цього факту не було. З даною постановою не згоден, так як вона не відповідає дійсності та винесена з порушенням вимог чинного законодавства. Посилався на те, що працівниками поліції не пред`явлено жодного доказу допущеного ним порушення, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення поліцейським не було дотримано вимог ст.279 КУпАП, п.9 розділу III Інструкції. Окрім цього жодних прав не було роз`яснено, а також не надано можливості скористатися правовою допомогою не зважаючи на відповідне клопотання з його боку, а постанова про адміністративне правопорушення виносилась без його участі. 
Просив cкасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕГА №1895371 за ч.183 КУпАП складену 14.10.2025 відносно нього, а справу про адміністративне правопорушення закрити за відсутності у його діях складу такого правопорушення. 
Ухвалою судді Полтавського районного суду Полтавської області від 11.11.2025 відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Від представника відповідача 26.11.2025 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. В обґрунтування відзиву посилався, зокрема, на те, що, 14.10.2025 о 20 год 44 хв. на спецлінію «102» від громадянина ОСОБА_1 надійшло повідомлення про те, що 14.10.2025 о 20 год.43 хв. по вул. Харківське Шосе м. Полтава (район магазинів в напрямку м.Харків) в останнього викрадено гроші на суму 5 000,00 грн, які знаходились у рюкзаку кольору хакі. Вважає, що гроші викрали працівники магазину. Як було встановлено поліцейськими під час спілкування із заявником, останній перебував у стані алкогольного сп?яніння. Під час усних пояснень по факту крадіжки, гр. ОСОБА_1 постійно змінював суттєві деталі свідчень. Жодних свідків, які б підтвердили викладені заявником обставини щодо наявності у заявника грошей чи їх крадіжки не було, а усні пояснення працівників місцевих магазинів (кіосків) повністю суперечили поясненням заявника. Окрім того, на кінець спілкування поліцейських із заявником, останній вибачився та зізнався, що викликав поліцію з наміром використати службовий патрульний автомобіль в якості «таксі», щоб доїхати додому. Відтак, факти, викладені у повідомленні на лінію «102» громадянином ОСОБА_1 абсолютно не підтвердилися. Встановлені обставини справи дали підстави працівнику поліції розпочати адміністративне провадження відносно гр. ОСОБА_1 за ознаками ст. 183 КУпАП (завідомо неправдивий виклик поліції). Гр. ОСОБА_1 під час розгляду справи було ознайомлено із усіма правами, передбаченими ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП. Інспектором поліції було прийнято рішення притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ознаками ст.183 КУпАП, накладено штраф у розмірі 3400,00 грн. Постанова винесена згідно ст.258, 280, 33 КУпАП. Від підписів у постанові та отримання її копії гр. ОСОБА_1 відмовився. На підставі незгоди з постановою та відмови у підписах, на ОСОБА_1 було складено адмінпротокол в рамках вимог ст.256 та ч.9 ст.258 КУпАП. Копія постанови серії ЕГА №1895371 від 14.10.2025 позивачеві була направлена на його адресу проживання 15.10.2025 за вих. №13586/41/25/2025. Додатково зазначено, що користування правовою допомогою є правом особи, а обов`язку забезпечити такою допомогою на працівників поліції законодавством не покладено.
Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Статтею 19 КАС України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
Встановлено, що інспектором 1 батальйону 2 роти 1 взводу Управління патрульної поліції в Полтавській області лейтенантом поліції Фастівець Н.Є. винесена постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.183 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 грн. (зв.а.с.32).
Згідно постанови серії ЕГА №1895371 від 14.10.2025 ОСОБА_1 14.10.2025 в м. Полтава вул. Харківське Шосе, 29 о 20 год.47 хв. здійснив завідомо неправдивий виклик поліції з ознаками алкогольного сп`яніння, запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, яка не відповідає обстановці, повідомив що відбулась крадіжка, що насправді не підтвердилось (а.с.32).
Відповідно до ст. 183 КУпАП, завідомо неправдивий виклик пожежно-рятувального підрозділу (частини), поліції, бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги або інших аварійно-рятувальних формувань тягне за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Предметом оскарження в даній справі є постанова про вчинення адміністративного правопорушення, що передбачене ст. 183 КУпАП, а саме завідомо неправдивий виклик поліції.
До матеріалів відзиву на адміністративний позов про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення долучено оптичний тиск з відеозаписами з боді-камери №473462, з яких вбачається, що ОСОБА_1 перебуваючи у стані, схожому на алкогольне сп`яніння повідомив працівників поліції про викрадення в нього 5 000 грн. за обставин, яких не зміг пояснити. Надалі повідомив, що перебував у відповідному місці з жінкою на ім`я ОСОБА_2 , описати її зовнішність чи пояснити їхнє знайомство не зміг, зазначив, що пішов купувати алкоголь та лишив гаманець на столі, вона вкрала в нього 5 000 грн., паспорт та права. На питання працівників поліції щодо викраденого паспорту, який він нещодавно їм демонстрував, відповіді не надав. Очевидці пояснили, що не вперше бачать цю особу і вона не вперше заявляє про викрадення речей (21:08:52). Надалі пояснення ОСОБА_1 змінюються і він вказує працівникам поліції, що виклик зробив для того, щоб вони відвезли його додому (21:13:10), зазначив, що не пам`ятає, яку суму коштів витратив (21:14:09). Пізніше ОСОБА_1 виражався в бік працівників поліції нецензурною лайкою та був обурений, що вони не погоджуються відвести його додому (21:20:18-21:23:23) Повідомляв, що кошти вкрали, але змінив свою думку і зазначив, що загубив їх (21:24:23). Працівниками поліції роз`яснено його права відповідно до положень законодавства України, у тому числі і про право на правову допомогу. Надалі працівниками поліції неодноразово зазначалось про можливість залучити адвоката чи проконсультуватись, на що ОСОБА_1 висловлював в нецензурній формі погрози в бік працівників поліції, образи, вимагав забезпечити йому участь безоплатного адвоката (21:26:00-21:33:00). Після винесення постанови про адміністративне правопорушення його було ознайомлено з її змістом під відеозапис та запропоновано отримати її копію, від підпису відмовився.
Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені у та законами України.
Згідно зі ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
За змістом ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ст.247 КУАП Провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин, зокрема, відсутність події і складу адміністративного правопорушення.
Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
У ст.280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з частиною 1 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Частиною 1 статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього кодексу.
Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ст.183 КУпАП є виклик представника хоча б однієї з перерахованих у статті спеціальних служб для надання допомоги, знаючи наперед про те, що в цьому немає ніякої необхідності. Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю прямого умислу. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків (стаття 10 КУпАП).
Судом встановлено, що сторонами не оспорюється та визнається той факт, що 14.10.2025 о 20 год.47 хв. ОСОБА_1 зателефонував на спецлінію «102». 
Заперечуючи проти винесеної постанови, позивач наполягав, що обґрунтовано та вмотивовано повідомляв про викрадення особистих речей, а поліцейські належним чином не відреагували та не припинили протиправні дії щодо нього.
При цьому з наданих суду матеріалів справи вбачається, що працівниками поліції перевірялась інформація, яка надійшла зі служби 102, та вчинялися відповідні дії з метою встановлення фактичних обставин ймовірної крадіжки, водночас ОСОБА_1 , після надання плутаних та непослідовних пояснень, повідомив факт того, що викликав поліцію для того, щоб вони відвезли його додому. 
Після встановлення працівниками поліції, що виклик був здійснений за завідомо для ОСОБА_1 неправдивою інформацією, жодного доказу який би спростував цей висновок ні поліції, ні суду надано не було. 
Посилання позивача на те, що йому не було роз`яснено його права та не надано доступу до правничої допомоги спростовуються долученими до відзиву відеозаписами.
При цьому, право на користуватися юридичною адвоката допомогою під час розгляду справ про адміністративне правопорушення передбачене ст.268 КУАП пердбачає можливість особи яка притягається до адміністративної відповідальності залучути адвоката для надання такої допомоги, що неоднарозово пропонувалось ОСОБА_1 з боку працівників поліції на що останній жодних дій не здійснив, натомість вимагав залучення йому безоплатного адвоката з боку працівників поліції
Разом із тим, відповідно до п.7 , розділу 3 наказу МВС №1376 від 06.11.2015 року "Про затвердження Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції", ЗУ «Про безоплатну правничу допомогу» та пунктів 2, 10 Порядку інформування центрів з надання безоплатної правничої допомоги про випадки затримання осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 грудня 2011 року № 1363, під час складання протоколу про адміністративне затримання особі, яка вчинила адміністративне правопорушення, роз`яснюється її право на отримання безоплатної вторинної правничої допомоги та про такий випадок негайно повідомляєтьсґя відповідний центр з надання безопоатної правничої допомоги.
Згідно ст.13,14 ЗУ «Про безоплатну правничу допомогу» право на безоплатну вторинну правничу допомогу згідно з цим Законом та іншими законами мають такі категорії фізичних осіб, зокрема, особи, до яких застосовано адміністративне затримання, - на правничі послуги, передбачені пунктами 1 і 3 частини другої статті 13 цього Закону.
З наведених положень випливає, що працівникі поліції зобов`язаними вчинити дії спрямовані на забезпечення надання особі права на безоплатну правовоу допомогу у разі її адміністртаивного затримання.
Натомість, при розгляді справи про адміністративне правопорушення адміністративного затримання ОСОБА_1 не відбулось, а тому його посилання на те що йому не було надано можливості скористатись правовою допомогою є безпідставними.
Інших доказів, які б вказували на протиправність винесеної постанови суду не надано.
Таким чином, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що суб`єктом владних повноважень доведено правомірінсть складання постанови серії ЕГА №1895371 від 14.10.2025 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення за ч.183 КУпАП відносно ОСОБА_1 
Натомість, позивачем не доведно відсутності в його діях ознак складу адміністртаивного правопорушення передбаченого ст.183 КУАП та незаконності дій працівників поліції.
Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Таким чином, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова є законною та обґрунтованою, а тому підстави для її скасування відсутні та в задоволені позову слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 9, 241-246, 250, 286 КАС України,

в и р і ш и в:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення - відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Другого апеляційного адміністративного суду .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 

Суддя:	  	С.  А.  Цибізова