Справа № 515/1896/25
Провадження № 1-кп/515/23/26

Татарбунарський районний суд Одеської області 
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 січня 2026 року м. Татарбунари

Татарбунарський районний суд Одеської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 , 
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
його захисника - адвоката ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м.Татарбунари Білгород-Дністровського району Одеської області кримінальне провадження №12025162240001577, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20 листопада 2025 року, щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новоселівка Арцизького району Одеської області, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, 
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.345 КК України, 
В С Т А Н О В И В :

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» правоохоронні органи - органи прокуратури, Національної поліції, служби безпеки, Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, Національне антикорупційне бюро України, органи охорони державного кордону, Бюро економічної безпеки України, органи і установи виконання покарань, слідчі ізолятори, органи державного фінансового контролю, рибоохорони, державної лісової охорони, інші органи, які здійснюють правозастосовні або правоохоронні функції. 
Згідно з ст. 17 Закону України «Про національну поліцію» поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу в поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції. Поліцейський має службове посвідчення та спеціальний жетон. 
20 листопада 2025 року старший слідчий відділення № 2 СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області старший лейтенант поліції ОСОБА_6 та оперуповноважений зонального сектору № 2 ВКП Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області старший лейтенант поліції ОСОБА_7 , будучи у форменому одязі із знаками розрізнення, на виконання ухвали слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 11 листопада 2025 року (справа № 495/7927/25, номер провадження 1-кс/495/2319/2025) були задіяні під час проведення слідчої дії, а саме обшуку домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 . 
Так, 20 листопада 2025 року близько 06 години 30 хвилин, у ході проведення обшуку на виконання ухвали суду під час перебування співробітників поліції в приміщенні житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_4 , з метою підриву авторитету державних органів, усвідомлюючи протиправний характер свого діяння, достовірно знаючи про те, що перед ним знаходяться працівники правоохоронного органу - органу поліції, які одягнені у формений одяг та в цей час виконують свої службові обов`язки, діючи умисно, повністю усвідомлюючи незаконність своїх дій, з метою перешкодити працівникам поліції виконувати свої службові обов`язки, поводячись зухвало та агресивно, почав висловлюватись на адресу старшого слідчого відділення № 2 СВ Білгород-Дністровського РВП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 та оперуповноваженого зонального сектору № 2 ВКП Білгород-Дністровського РВП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_8 грубою нецензурною лайкою. Після чого дістав із шухляди кухонного гарнітуру кухонний ніж, демонструючи який та спрямовуючи його у бік ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , почав висловлювати погрози застосування фізичного насильства, які останні сприйняли як реальні побоювання за власне життя і здоров`я, а також перешкоджали нормальній діяльності правоохоронного органу.
Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.345 КК України за ознаками: погроза насильством щодо працівника правоохоронного органу у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.
29 листопада 2025 року між прокурором Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участю захисника ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості у відповідності до вимог ст.472 КПК України.
Згідно з даною угодою прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.1 ст.345 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у зазначеному діянні. Вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 у виді пробаційного нагляду строком на один рік з покладенням обов`язків, передбачених ч.2 ст. 59-1 КК України: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; 3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. 
У судовому засіданні ОСОБА_4 повністю визнав себе винним в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, клопотав про затвердження укладеної між ним та прокурором угоди про визнання винуватості. Стверджував, що розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 цього ж Кодексу, характер обвинувачення, вид і міру покарання.
Захисник підтримав позицію обвинуваченого.
Прокурор також просив затвердити угоду про визнання винуватості.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з такого.
Відповідно до ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим. 
Згідно з п.1 ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів (крім кримінальних проваджень щодо корупційних кримінальних правопорушень та кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією).
Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке згідно за ст.12 КК України, є нетяжким.
Дії ОСОБА_4 правильно кваліфіковані за ч.1 ст.345 КК України як погроза насильством щодо працівника правоохоронного органу у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє права, визначені п.п.1-4 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання яке буде застосоване до нього у разі затвердження угоди судом.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені угодою.
Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінально-процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України, наявні фактичні підстави для визнання винуватості.
Обвинувачений ОСОБА_4 погодився на призначення йому узгодженого покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 рік з покладенням обов`язків, передбачених ч.2 ст. 59-1 КК України, яке з урахуванням характеру та ступеню тяжкості вчиненого злочину, вчинено нетяжкий умисний злочин, обставини його вчинення, особу винного, який характеризується позитивно, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, за наявності пом`якшуючих покарання обставин, якими є його щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, за відсутності обтяжуючих покарання обставин, є обґрунтованою та буде відповідати цілям покарання.
Призначення ОСОБА_4 покарання у виді пробаційного нагляду відповідатиме ступеню тяжкості вчиненого ним злочину та особі обвинуваченого, який злочин вчинив вперше та щиро покаявся, беззастережно визнав свою винуватість.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.
Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись п. 1 ч. 3 ст.314, ч. 2 ст.373, 374, 474, 475 КПК України, 

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду від 29 листопада 2025 року про визнання винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.345 КК України, укладену між обвинуваченим ОСОБА_4 в присутності захисника - адвоката ОСОБА_5 та прокурором Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_3 .
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.345 КК України, та призначити покарання у виді пробаційного нагляду строком на один рік.
Відповідно до ч.2 ст.59-1 КК України покласти на засудженого до пробаційного нагляду ОСОБА_4 такі обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Строк покарання у вигляді пробаційного нагляду та покладених на ОСОБА_4 обов`язків обчислювати з дня постановки його на облік уповноваженим органом з питань пробації.
Роз`яснити ОСОБА_4 , що в разі ухилення його від відбування покарання у виді пробаційного нагляду, уповноважений орган з питань пробації надсилає матеріали до органів Національної поліції для вирішення питання про притягнення до кримінальної відповідальності відповідно до ст. 389 КК України.
Речові докази по справі: флеш-накопичувач Micro SD із вмістом у вигляді відеозаписів проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , запакований та опечатаний печаткою № 1 ВП, зберігати при матеріалах кримінального провадження.
Вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений в апеляційному порядку обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначеного судом покарання, суворішого, ніж узгодженого, ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання, невиконання судом вимог, встановлених ч. 4,6,7 ст. 474 цього кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди або прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена. З цих же підстав може бути оскаржено вирок суду першої інстанції на підставі угоди після його перегляду в апеляційному порядку, а також судове рішення суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги та такий вирок в касаційному порядку.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Одеського апеляційного суду через Татарбунарський районний суд Одеської області.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно вручити прокурору і засудженому.

Суддя ОСОБА_1