П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30.12.2025  	Справа №607/10548/24 Провадження №3-в/607/90/2025	

місто Тернопіль
Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Вийванко О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду подання начальника Тернопільського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області Осадця С.М. про заміну адміністративного стягнення у вигляді адміністративного арешту на інший вид адміністративного стягнення стосовно правопорушника  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого в АДРЕСА_1 ,притягнутого до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого за ч. 2 ст. 187 Кодексу України про адміністративні правопорушення, 

ВСТАНОВИВ: 

Начальник Тернопільського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області Осадця С.М. звернувся з поданням про заміну адміністративного стягнення у вигляді адміністративного арешту на інший вид адміністративного стягнення, в якому вказує, що з суду до Управління надійшла постанова суду по справі № 607/10548/24 від 28.05.2024 відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_1 , якого визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді 3 (три) доби адміністративного арешту. 
Постанова набрала законної сили, після чого була звернута судом для виконання та була зареєстрована в секретаріаті Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області за № 9090 від 20.06.2024. 
З метою виконання постанови суду, було здійснено вихід за місцем проживання ОСОБА_2 , а саме: АДРЕСА_1 та встановлено, що за вказаною адресою дверей квартири ніхто не відкрив, а при спілкуванні із сусідами останні повідомили, що їм невідомо, хто у вказаній квартирі на даний час живе. 
Згідно з рапорту дільничного офіцера поліції СДОП ВП ПП Тернопільського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області від 24.06.2024 під час перевірки адреси проживання, громадянина України ОСОБА_2 , а саме: АДРЕСА_1 , за вказаною адресою дверей квартири ніхто не відкрив, а при спілкуванні з останнім в телефонному режимі встановлено, що гр. ОСОБА_2 був призваний в Збройні Сили України 06.06.2024 року та перебуває у зоні проведення бойових дій. 
Моніторингом інформаційно-телекомунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України» (журнал єдиного обліку) було встановлено, що 06.06.2024 о 21:20 через секретаріат надійшли матеріали із ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо доставляння для складання протоколу про адміністративне правопорушення на ОСОБА_2 1998 р.н., який вчинив адміністративне правопорушення, передбачене за ч. 2 ст. 210 та ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, а саме, будучи військовозобов`язаним, отримав повістку, з вимогою прибути до ІНФОРМАЦІЯ_4 , однак цього не виконав. Зазначене повідомлення прийняте і зареєстроване в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» (журнал єдиного обліку) ВП (м. Бережани) Тернопільського РУ поліції ТУ Національної поліції в Тернопільській області та присвоєно порядковий номер № 2953 від 06.06.2024 року. 
06.06.2024 Особу було доставлено та ІНФОРМАЦІЯ_5 складено адміністративний протокол (постанову) за ст. 210-КУпАП. 
З даного приводу на начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 було надіслано запит для підтвердження даної інформації. Згідно отриманої відповіді стало відомо, що 06.06.2024 відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_7 від 06.06.2024 № 158 гр. ОСОБА_2 , 1998р.н., був призваний на військову службу під час мобілізації, в особливий період та направлений для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 . 
Отже, матеріалами справи підтверджено, що вказане судове рішення не було виконано до цього часу, у зв`язку із відсутністю ОСОБА_1 за місцем проживання та перебування в зоні бойових дій та служби в ЗСУ, а тому просить розглянути питання про заміну адміністративного стягнення у вигляді адміністративного арешту на інший вид адміністративного стягнення відносно ОСОБА_1 . 
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні подання слід відмовити, з наступних підстав. 
Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно вимог ст. 298 КУпАП, постанова про накладення адміністративного стягнення є обов`язковою для виконання державними і громадськими органами, підприємствами, установами, організаціями, посадовими особами і громадянами.
Орган Національної поліції забезпечує виконання постанови про адміністративний арешт у порядку, встановленому законами України (ч. 2 ст. 300 КУпАП).
За наявності обставин, що ускладнюють виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді адміністративного арешту, виправних чи громадських робіт або роблять її виконання неможливим, орган (посадова особа), який виніс постанову, може відстрочити її виконання на строк до одного місяця (ч. 1 ст. 300 КУпАП).
Відповідно до ст. 302 КУпАП, за наявності обставин, зазначених у пунктах 5, 6 і 9 статті 247 цього Кодексу, орган (посадова особа), який виніс постанову про накладення адміністративного стягнення, припиняє її виконання.
Згідно із пунктів 5, 6 і 9 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: видання акта амністії, якщо він усуває застосування адміністративного стягнення; скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність; смерть особи, щодо якої було розпочато провадження в справі.
Не підлягає виконанню постанова про накладення адміністративного стягнення, якщо її не було звернуто до виконання протягом трьох місяців з дня винесення. В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги. У разі відстрочки виконання постанови відповідно до статті 301 цього Кодексу перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки. Законами України може бути встановлено й інші, більш тривалі строки для виконання постанов по справах про окремі види адміністративних правопорушень (ст. 303 КУпАП).
Відповідно до ст. 304 КУпАП, питання, зв`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.
Відповідно до ч. 1 ст. 32 КУпАП, адміністративний арешт установлюється і застосовується лише у виняткових випадках за окремі види адміністративних правопорушень на строк до п`ятнадцяти діб. Адміністративний арешт призначається районним, районним у місті, міським чи міськрайонним судом (суддею).
Адміністративний арешт не може застосовуватись до вагітних жінок, жінок, що мають дітей віком до дванадцяти років, до осіб, які не досягли вісімнадцяти років, до осіб з інвалідністю першої і другої груп (ч. 1 ст. 32 КУпАП).
Главою 32 КУпАП регламентовані правові механізми провадження по виконанню постанов про застосування адміністративного арешту.
Згідно зі ст. 326 КУпАП, постанова районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду (судді) про застосування адміністративного арешту виконується негайно після її винесення.
Стаття 327 КУпАП визначає порядок відбування адміністративного арешту, згідно з яким осіб, підданих адміністративному арешту, тримають під вартою в місцях, що їх визначають органи внутрішніх справ. Строк адміністративного затримання зараховується до строку адміністративного арешту. Відбування адміністративного арешту провадиться за правилами, встановленими законами України. 
Отже, нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення, передбачено заміну адміністративного стягнення у виді громадських робіт та виправних робіт, з підстав визначених у статтях 321-4 та 325 КУпАП, заміна інших видів адміністративного стягнення, в тому числі адміністративного арешту на інший вид адміністративного стягнення не передбачено.
При цьому слід зазначити, що в Кодексі України про адміністративні правопорушення, передбачено відстрочка, припинення та давність виконання постанови про накладення адміністративного стягнення ( статті 301, 302, 303 КУпАП). В усіх інших випадках постанова про накладення адміністративного стягнення є обов`язковою для виконання. 
Також слід зазначити, що заміна адміністративного стягнення у виді громадських робіт та виправних робіт передбачено у статтях 321-4 та 325 КУпАП з підстав ухилення порушника від відбуття, а не перебування військовослужбовця на військовій службі під час мобілізації. 
З огляду на викладене, враховуючи, що термін звернення до виконання постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28.05.2024 щодо  ОСОБА_1 про накладення адміністративного стягнення у виді адміністративного арешту за ч. 2 ст. 187 КУпАП, не порушено, нормами діючого законодавства не передбачений порядок заміни адміністративного стягнення у виді адміністративного арешту на будь який інший вид стягнення, відтак суд вважає за необхідне в задоволенні подання начальника Тернопільського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області Осадця С.М. про заміну адміністративного стягнення у вигляді адміністративного арешту на інший вид адміністративного стягнення стосовно правопорушника  ОСОБА_1 , слід відмовити. 
Відповідно до рішення Конституційного Суду України № 2-рп/2015 від 31.03.2015 справа № 1-7/2015, рішення суду про вирішення питань, пов`язаних з виконанням постанови суду оскарженню не підлягають. 
На підставі наведеного, керуючись статтями 302, 304, 326, 327 Кодексу України про адміністративні правопорушення , суд, 

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні подання начальника Тернопільського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області Осадця С.М. про заміну адміністративного стягнення у вигляді адміністративного арешту на інший вид адміністративного стягнення стосовно правопорушника  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого в АДРЕСА_1 ,притягнутого до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого за ч. 2 ст. 187 Кодексу України про адміністративні правопорушення. 
Постанова набирає законної сили з моменту постановлення та оскарженню не підлягає. 

Суддя	О. М. Вийванко