Справа № 752/27715/25 
Провадження №: 3/752/248/26 
ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12.01.2026 м. Київ

суддя Голосіївського районного суду міста Києва Бушеленко О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли
від	Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України 	
про	притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП	
відносно	ОСОБА_1  дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_1  місце проживання - АДРЕСА_1 	
за участі 	ОСОБА_1 , захисниці Д`яконової К.І., прокурора Куцого С.В.,	

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , обіймаючи посаду тимчасово виконуючої обов`язки за вакантною посадою начальника Медичного реабілітаційного центру Міністерства внутрішніх справ України "Хутір вільний", будучи суб`єктом відповідальності за порушення, пов`язані з корупцією, на якого поширюється дія "а" п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про запобігання корупції", в порушення вимог п. 2 ч. 1 ст. 28 названого Закону, вчинила адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 172-7 КУпАП, оскільки під час виконання своїх службових повноважень не повідомила свого безпосереднього керівника в установленому законом випадку і порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів під час прийняття рішення та вчинення дій щодо підписання 27.03.2024 наказу № 114 "Про преміювання працівників МРЦ МВС "Хутір Вільний" за підсумками роботи у березні 2024 року" з додатком, в якому самостійно визначила відсотковий розмір премії собі, як заступнику начальника названого закладу (посада - заступник начальника Центру з медичних питань) у розмірі 299,105 %. 
Також, ОСОБА_1 , обіймаючи посаду тимчасово виконуючої обов`язки за вакантною посадою начальника Медичного реабілітаційного центру Міністерства внутрішніх справ України "Хутір вільний", будучи суб`єктом відповідальності за порушення, пов`язані з корупцією, на якого поширюється дія "а" п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про запобігання корупції", в порушення вимог п. 3 ч. 1 ст. 28 названого Закону, вчинила адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, оскільки під час виконання своїх службових повноважень, не вжила заходів щодо недопущення виникнення конфлікту інтересів та 27.03.2024 в умовах реального конфлікту інтересів, вчинила дії і прийняла рішення про преміювання себе, адже підписала 27.03.2024 наказ № 114 "Про преміювання працівників МРЦ МВС "Хутір Вільний" за підсумками роботи у березні 2024 року" з додатком, в якому самостійно визначила відсотковий розмір премії собі, як заступнику начальника названого закладу (посада - заступник начальника Центру з медичних питань) у розмірі 299,105 %. 
Датою вчинення правопорушень за 2-а епізодами є 27.03.2024, часом - відповідний робочий час (точна вказівка на конкретну годину і хвилину у вирішенні справи про адміністративне правопорушення видається такою, що не потребує детального з`ясування, адже не впливає на встановлення події і складу адміністративних правопорушень).
Місцем вчинення правопорушень - є адреса місцезнаходження юридичної особи, місця роботи - Медичного реабілітаційного центру Міністерства внутрішніх справ України "Хутір вільний", а саме: м. Київ, Голосіївський район, Дніпровське шосе, 3. 
Неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів є адміністративним правопорушенням, що тягне за собою адміністративну відповідальність у виді штрафу від ста до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (ч. 1 ст. 172-7 КУпАП).
Вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів також становить собою адміністративне правопорушення, що тягне за собою накладення штрафу від двохсот до чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (ч. 2 ст. 172-7 КУпАП).
Подія та склад адміністративних правопорушень, наявність вини у діях ОСОБА_1 доводяться її особистими усними поясненнями (частково) та іншими матеріалами, які були зібрані уповноваженим органом - Департаментом внутрішньої безпеки Національної поліції України, де містяться 
-протоколи про адміністративне правопорушення від 06.11.2025 № 259 та № 260, які за формою та змістом відповідають вимогам ст. 256 КУпАП та Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справи України від 06.11.2015 № 1376;
-запити Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України на адресу Медичного реабілітаційного центру Міністерства внутрішніх справ України "Хутір вільний";
-відповідь Медичного реабілітаційного центру Міністерства внутрішніх справ України "Хутір вільний" на запит Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України з додатками від 02.10.2025(№ 33/5-632 та від 06.10.2025 № 33/5-638 (подано наказ про призначення по особовому складу від 24.08.2022 № 86 о/с ( ОСОБА_1 призначено заступником начальника Медичного реабілітаційного центру Міністерства внутрішніх справ України "Хутір вільний" з організації методичної роботи); наказ по особовому складу від 13.09.2022 № 95 о/с ( ОСОБА_1 призначено на посаду начальника Медичного реабілітаційного центру Міністерства внутрішніх справ України "Хутір вільний" з медичних питань); наказ Міністерства внутрішніх справ України "Про особовий склад" від 21.03.2024 № 288 (на ОСОБА_1 покладено тимчасове виконання обов`язків начальника Медичного реабілітаційного центру Міністерства внутрішніх справ України "Хутір вільний"); наказ Міністерства внутрішніх справ України від 24.04.2024 № 441 (наказ № 288 о/с від 21.03.2024 втратив чинність); наказ від 27.03.2024 № 114 "Про преміювання працівників МРЦ МВС "Хутір Вільний" за підсумками роботи у березні 2024 року", що підписаний ОСОБА_1 , додатком до якого є список працівників МРЦ МВС "Хутір Вільний"); наказ Міністерства внутрішніх справ України від 26.03.2024 № 327 о/с "Про преміювання працівників" з додатком ( ОСОБА_1 як т.в.о. начальника Медичного реабілітаційного центру Міністерства внутрішніх справ України "Хутір вільний" визначено премію за березень 2024 року у розмірі 320,75 % від посадового окладу); розрахунковий листок щодо виплат за січень - липень 2024 року; наказ від 05.07.2024 № 220 о/с "Про припинення трудового договору" (звільнення ОСОБА_1 з посади заступника начальника з медичних питань; заяву про звільнення від 05.07.2024; Положення про Медичний реабілітаційний центр Міністерства внутрішніх справ України "Хутір вільний"; Положення про преміювання працівників Медичного реабілітаційного центру Міністерства внутрішніх справ України "Хутір вільний"; посадову інструкцію заступника начальника з медичних питань; 
-відповідь Міністерства внутрішніх справ України від 06.10.2025 на запит Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України від 06.10.2025 (повідомлено про те, що від ОСОБА_1 не надходило повідомлень про наявність у неї реального або потенційного конфлікту інтересів відповідно до вимог Закону України "Про запобігання корупції" з метою його врегулювання).
З представлених документів, які визнаються належними доказами у справі, встановлено, що станом на 27.03.2024 ОСОБА_1 обіймала посаду тимчасово виконуючої обов`язки за вакантною посадою начальника Медичного реабілітаційного центру Міністерства внутрішніх справ України "Хутір вільний", підписала наказ № 114 "Про преміювання працівників МРЦ МВС "Хутір Вільний" за підсумками роботи у березні 2024 року" з додатком, відповідно до якого визначила відсотковий розмір премії працівникам вказаного закладу, у тому числі собі, як заступнику начальника у розмірі 299,105 %. 
Станом на 27.03.2024 та наступного робочого дня ОСОБА_1 не повідомила безпосереднього керівника, тобто до Міністерства внутрішніх справ України про наявність у неї реального конфлікту інтересів. За роз`ясненнями до територіального органу Національного агентства з питань запобігання корупції не зверталася.
Наявними матеріалами підтверджується, що при складанні протоколів від 06.11.2025 особу ОСОБА_1 установлено на підставі паспорта громадянина України, роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст. 55, 56, 59, 63 КонституціїУкраїни, ст. 268 КУпАП, повідомлено про те, що розгляд справи про притягнення до адміністративної відповідальності відбуватиметься в уповноваженому суді. Також вбачається, що від отримання і підписання протоколів ОСОБА_1 відмовилася. 
Під час розгляду справи в суді захисниця клопотала про закриття провадження у справі з підстав, передбачених п. 1 ст. 247 КУпАП, суть якого зводиться до відсутності складу адміністративних правопорушень та відсутності факту прийняття рішень, вчинення чи невчинення дій в умовах реального конфлікту інтересів через відсутність обов?язкової сукупності таких юридичних фактів, як: 1) наявності у правопорушника факту приватного інтересу, який має бути чітко сформульований (артикульований) та визначений; 2) наявності факту суперечності між приватним інтересом і службовим чи представницькими повноваженнями із зазначенням того, в чому саме ця суперечність знаходить свій вияв або вплив на прийняття рішення; 3) наявності повноважень на прийняття рішення; 4) наявності факту реального випливу суперечності між приватним та службовим чи представницьким інтересом на об?єктивність або неупередженість рішення. 
Зокрема позиція захисту визначається тим, що пані ОСОБА_1 не мала дискреційних повноважень визначати розмір (відсоток) премій для співробітників, у тому числі щодо себе, адже таке рішення приймається колегіально спеціально створеним органом - комісією з преміювання працівників МРЦ МВС України "Хутір Вільний", яка здійснює свою діяльність відповідно до Положення про комісію з питань преміювання працівників МРЦ МВС України "Хутір Вільний"; пані ОСОБА_1 підписала наказ від 27.03.2024 № 114 "Про преміювання працівників МРЦ МВС "Хутір Вільний" виключно через посаду, як особа, яка наділена правом підпису та самостійно таке рішення не приймала. 
Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності підтримала заявлене в її інтересах клопотання. 
Прокурор Офісу Генерального прокурора навів усні заперечення щодо заявленого захисницею клопотання, послався на те, що у березні 2024 року ОСОБА_1 отримала також преміювання за наказом Міністерства внутрішніх справ України у розмірі 320,75 % від посадового окладу, тоді як на запит Національної поліції України та при намаганні вручити пані ОСОБА_1 протокол про адміністративну відповідальність фактичних даних про те, що рішення про преміювання працівників за березень 2024 року ухвалювалося колегіальним органом, не було встановлено, а у ході судового розгляду ці твердження не були доведені. 
Відповідно до письмового висновку прокурора у справі про адміністративне правопорушення у діях ОСОБА_1 наявні подія і склад адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 172-7 КУАП і вона безсумнівно діяла в умовах реального конфлікту інтересів, а Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України в силу закону, а саме: відповідно до КУпАП та Закону України "Про запобігання корупції" є тим органом, уповноважені особи якого наділені правомочністю на документування події та складу адміністративних правопорушень, пов`язаних з корупцією, та, відповідно, на складання протоколів про адміністративне правопорушення за ст. 172-7 КУпАП.
Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення доцільним є посилання на наступні положення законодавства:
-ст. 68 Конституції України, де передбачено, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності;
-п. "а" п. 1 ч. 1 Закону України "Про запобігання корупції", де закріплено, що суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є посадові особи юридичних осіб публічного права, які не зазначені у п. 1 ч. 1 цієї статті; 
-ст. 81 Цивільного Кодексу України, де закріплено, що юридичні особи, залежно від порядку їх створення, поділяються на юридичних осіб приватного права та юридичних осіб публічного права. Юридична особа приватного права створюється на підставі установчих документів відповідно до ст. 87 цього Кодексу. Юридична особа приватного права може створюватися та діяти на підставі модельного статуту в порядку, визначеному законом; 
-ч. 1 ст. 41 Закону України "Про запобігання корупції", де закріплено, що особи, зазначені у п. 1, підпункті "а" п. 2 ч. 1 ст. 3 цього Закону, діють неупереджено, незважаючи на приватні інтереси, особисте ставлення до будь-яких осіб, на свої політичні погляди, ідеологічні, релігійні або інші особисті погляди чи переконання; 
-п. 1-3 ч. 1 ст. 28 Закону України "Про запобігання корупції", де передбачено, що особи, зазначені у п. 1, 2 ч. 1 ст. 3 цього Закону зобов`язані: вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або у колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів; не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів;
-ч. 5 ст. 28 Закону України "Про запобігання корупції", де визначено, що у разі існування в особи сумнівів щодо наявності в неї конфлікту інтересів вона зобов`язана звернутися за роз`ясненнями до територіального органу Національного агентства. У разі якщо особа не отримала підтвердження про відсутність конфлікту інтересів, вона діє відповідно до вимог, передбачених у цьому розділі Закону;
-ч. 1 ст. 1 Закону України "Про запобігання корупції", де містяться визначення поняття реального конфлікту інтересів, під яким розуміють суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень;
-ч. 1 ст. 1 Закону України "Про запобігання корупції", де містяться визначення поняття потенційного конфлікту інтересів, під яким розуміють наявність у особи приватного інтересу у сфері, в якій вона виконує свої службові чи представницькі повноваження, що може вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень;
-ч. 1 ст. 1 Закону України "Про запобігання корупції", де містяться визначення поняття приватного інтересу, під яким розуміють будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях;
-ч. 1 ст. 28 Закону України "Про запобігання корупції", де зазначено, що особи, зазначені у п. 1 і 2 ч. 1 ст. 3 цього Закону зобов`язані: 1) вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; 2) повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно; 3) не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів; 4) вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.
Незважаючи на заперечення сторони захисту, суд (суддя) дійшов висновку про наявність події та складу адміністративних правопорушень в обставинах, за яких відносно ОСОБА_1 складені протоколи про адміністративне правопорушення за ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, оскільки:
- факт того, що ОСОБА_1 станом на 27.03.2024 обіймала посаду тимчасово виконуючої обов`язки за вакантною посадою начальника Медичного реабілітаційного центру Міністерства внутрішніх справ України "Хутір вільний", доводиться належними доказами - відповідним наказом;
- на ОСОБА_1 станом на 27.03.2024 розповсюджувалася дія Закону України "Про запобігання корупції";
- обставини вчинення дій та прийняття рішення в умовах реального конфлікту інтересів також доводяться доказами, зокрема самим наказом від 27.03.2024 наказу № 114 "Про преміювання працівників МРЦ МВС "Хутір Вільний" за підсумками роботи у березні 2024 року" та додатком до нього, тоді як заперечення захисниці (в частині того, що ОСОБА_1 лише де-юре підписала сам наказ як особа, уповноважена на це за посадою та не мала дискреційних повноважень на визначення розміру премії собі, а рішення про преміювання та про визнання відсоткового розміру премії ухвалювалося колегіальним органом) не були доведені належними і допустимим доказами. Саме лише посилання на існування комісії з преміювання працівників МРЦ МВС України "Хутір Вільний", існування затвердженого Положення про комісію з питань преміювання працівників МРЦ МВС України "Хутір Вільний" не доводить обставин того, що вирішення питання про преміювання, виплату премії та про розмір премії ОСОБА_1 ухвалювалося колегіально, адже ні подання комісії, ні протоколу засідання комісії, ні іншим способом оформленого рішення такого колегіального органу суду не подано. При цьому, сторона захисту не ініціювала перед судом питання про витребування доказів. У той же час, слід зауважити, що на запит адвоката Д`яконової К.І. Медичний реабілітаційний центр Міністерства внутрішніх справ України "Хутір вільний" не надав подання комісії з питань преміювання, так само як і протокол засідання цієї комісії, пославшись на те, що такі документи у закладі відсутні (лист від 29.12.2025 № 33/5/808). Крім того, суттєвим є й той фактом, що пані ОСОБА_1 , надаючи в судовому засідання свої пояснення, зазначила, що протокол комісії з питань преміювання вона не бачила, вона підписала наказ, який їй принесла на підпис головний бухгалтер, яка пояснила, що рішення про преміювання уже було прийнято попереднім керівництвом, а наказ потребує підписання, адже, в інакшому разі, працівники залишаться без грошей; 
- обставини того, що ОСОБА_1 не повідомляла безпосереднього керівника - у даному разі уповноважену особу Міністерства внутрішніх справ України про наявність у неї реального конфлікту інтересів доводяться та не вчиняла дій, які б свідчили про врегулювання, доводяться відповіддю Міністерства внутрішніх справ України від 06.10.2025 на запит Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України від 06.10.2025 та поясненнями самої пані ОСОБА_1 ;
- при прийнятті рішення про преміювання та підписання наказу № 114 від 27.03.2024 у ОСОБА_1 виникла суперечність між її приватним інтересом і службовими повноваженнями, що безпосередньо вплинуло на об`єктивність і неупередженість прийняття рішень та на вчинення дій під час виконання повноважень та становила собою реальний конфлікт інтересів. 
Враховуючи викладене, доводи захисниці про відсутність складу адміністративних правопорушень відхиляються як недоведені.
Щодо решти непроаналізованих заперечень представника суд (суддя) зазначає наступне. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа "Серявін проти України", § 58, рішення від 10.02.2010). 
Таким чином, підстав для закриття провадження у справі в порядку п. 1 ст. 247 КУпАП не встановлено. 
Правовими підставами для складання протоколу про адміністративне правопорушення є наявність достатніх даних, які у своїй сукупності вказують на вчинення особою адміністративного корупційного правопорушення.
Зібравши докази, необхідні для притягнення особи до відповідальності за порушення вимог щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, уповноваженою особою складається протокол про вчинення адміністративного правопорушення на підставі зібраних матеріалів перевірки.
Оскільки ОСОБА_1 визнається винною у вчиненні правопорушень, що передбачені ч. 1 та 2 ст. 172-7 КУпАП, до неї застосовується передбачене законодавством адміністративне стягнення у межах санкції відповідної статті, при накладенні якого враховуються характер вчиненого правопорушення, особа винної (вік, стан здоров`я), ступінь вини, майновий стан. Обставин, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність не встановлено. 
При цьому, застосуванню підлягають приписи ст. 36 КУпАП, якими унормовано, що при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.
Враховуючи загальні правила накладення стягнення, суд (суддя) вважає за належне застосувати відносно ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 150 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за порушення за ч. 1 ст. 172-7 КУпАП та штрафу у розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за порушення за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.
З урахуванням приписів ст. 36 КУпАП до винної особи застосовується стягнення покарання за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП - за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, що співвідноситься з вчиненим правопорушенням та цілком відповідає меті адміністративного стягнення, передбаченій у ст. 23 КУпАП, враховуючи кількість порушень, даних про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (наявність сталих соціальних зв`язків, офіційного працевлаштування, відсутність притягнень до адміністративної відповідальності, особистісні чинники (статус внутрішньо-переміщеної особи, наявність неповнолітньої дитини на утриманні, статусу учасника бойових дій). 
Підстав для повернення протоколу про адміністративне правопорушення, так само як і підстав для закриття провадження у справі не встановлено. 
У порядку ст. 40-1 КУпАП, ст. 4 Закону України "Про судовий збір" з особи, яка притягується до адміністративної відповідальності на користь держави підлягає стягненню судовий збір (0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2026).
На підставі викладеного, керуючись ст. 23, 33-35, 40-1, 172-7, 268, 276, 277, 279, 280, 283, 285, 294 КУпАП,
ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 та 2 ст. 172-7 КУпАП та піддати її адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 200 (двісті) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) грн у дохід держави.
Стягнути з ОСОБА_1 у дохід держави судовий збір у сумі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн 60 коп. 
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. 
Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд міста Києва протягом десяти днів з дня її винесення. 
Постанова може бути пред`явлена до примусового виконання протягом трьох місяців з моменту набрання нею законної сили.
Стягувачем за цією постановою державний орган, за матеріалами якого судом прийнято відповідне рішення, в частині стягнення судового збору - Державна судова адміністрація.
Боржником за цією постановою є особа, яка притягається до адміністративної відповідальності (анкетні дані, що видалося за можливе установити, наведені в вступній частині постанови).
Відповідно до ч. 1-3 ст. 307 КУпАП, якими встановлено, що штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених ст. 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Згідно зі ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч. 1 ст. 307 цього Кодексу (п`ятнадцять днів з дня вручення постанови), постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Суддя О.В. Бушеленко