Справа № 527/207/26 
провадження № 1-кп/527/96/26

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 лютого 2026 року м. Глобине
Глобинський районний суд Полтавської області в складі:
головуючої – судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання – ОСОБА_2 ,
прокурора –  ОСОБА_3 ,
обвинуваченого – ОСОБА_4 ,
в режимі відеоконференції адвоката – ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Глобине кримінальне провадження №12025175510000332 відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.12.2025 року про обвинувачення –
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Корещина, Глобинського району Полтавської області, українець, громадянин України, освіта середня, не одружений, маючий на утриманні малолітніх дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , депутатом не являється, не працюючий, із 27.12.2002 перебуває на військовому обліку, на військову службу не призивався, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючий за адресою АДРЕСА_2 , раніше не судимий,
- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.3,4 ст.358 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2025 року, ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_2 , достовірно знаючи, що посвідчення водія є офіційним документом, оскільки містить зафіксовану на матеріальному носії інформацію, яка підтверджує чи посвідчує певні події, явища або факти, які спричинили чи здатні спричинити наслідки правового характеру, порядок видачі якого передбачений «Положенням про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України під 08.05.1993р. №340 (в редакції постанов Кабінету Міністрів України від 10.09.2025р. №1122), а форма та реквізити - затвердженні постановою Кабінету Міністрів України від 16.09.2020р. №844 (в редакції постанови Кабінету. Міністрів України від 09.05.2025р. №557) з метою незаконного набуття права на керування транспортними засобами категорії «В», вирішив підробити та використовувати посвідчення водія, і таким чином уникнути можливої адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, пов`язаних із порушенням Правил дорожнього руху України (ст.126 КУнАП).
Реалізуючи свої злочинні наміри, ОСОБА_4 через мобільний додаток «Telegram», зв`язався із невстановленою особою (досудове розслідування, відносно якої здійснюється в іншому кримінальному провадженні), контактні дані якої відшукав за допомогою мережі Інтернет за відповідним оголошенням щодо сприяння у виготовленні підроблених документів та за винагороду у розмірі 20 000 грн домовився із нею щодо спільного виготовлення підробленого посвідчення водія.
Надалі, ОСОБА_4 , діючи умисно, за попередньою змовою із вказаною невстановленою особою (досудове розслідування, відносно якої здійснюється в іншому кримінальному провадженні), безпосередньо виконав частину об`єктивної сторони кримінально-караного діяння, пов`язаного із підробленням офіційних документів, надавши (повідомивши) цій особі свої анкетні дані, які необхідно було зазначити при підробленні документу, а також, використовуючи можливості мобільного телефону, переслав свою фотокартку та зразок свого підпису.
Після цього, у листопаді 2025 року, невстановленою особою (досудове розслідування, відносно якої здійснюється в іншому кримінальному провадженні), поштовим переказом ТОВ «Нова Пошта», підроблене посвідчення серії - ВХН, номеру - № НОМЕР_1 , незаконно виготовлене на ім`я ОСОБА_4 , було відправлене останньому на поштове відділення №1, яке розташоване за адресою: вул. Володимирівська, 186Б, м. Глобине, Кременчуцького району Полтавської області, отримав 02 грудня 2025 року, ОСОБА_4 , отримав вищезазначене підроблене посвідчення водія для подальшого використання.
За вказаних обставин, ОСОБА_4 діючи за попередньою змовою із невстановленою особою (досудове розслідування, відносно якої здійснюється в іншому кримінальному провадженні), виконав частину об`єктивної сторони кримінально-караного діяння, пов`язаного із підробленням офіційного документу, шляхом надання (повідомлення) такій особі своїх анкетних даних, які необхідно було зазначити при підробленні документа, а також у діях пов`язаних у наданні такій особі фотокартки та інших даних необхідних для підроблення посвідчення. 
Таким чином ОСОБА_4 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України, а саме у підробленні посвідчення водія, яке видається установою, яка має право видавати та посвідчувати такі документи і які надають права, за попередньою змовою групою осіб.
Надалі, ОСОБА_4 , 08 грудня 2025 року о 06 год. 08 хв., керуючи автомобілем марки ВАЗ, моделі 21063, бежевого кольору, д.н.з. НОМЕР_2 , по вул. Центральній у м. Глобине, Кременчуцького району Полтавської області, маючи при собі підроблене посвідчення водія серії та номер НОМЕР_3 на своє ім`я, був зупинений працівниками поліції.
Та у подальшому, реалізовуючи свій умисел, направлений на використання завідомо підробленого посвідчення водія, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, на вимогу працівників поліції ОСОБА_4 , умисно пред`явив завідомо підроблене посвідчення серії та номер НОМЕР_3 на своє ім`я із нанесеною фотографією обличчя, особистих ідентифікаційних даних, яке, згідно висновку експерта № СЕ-19/117-25/26647-ДД від 11.12.2025, не відповідає аналогічним бланкам документів, які знаходяться в офіційному обігу на території України, чим вчинив кримінальне правопорушення за ч. 4 ст. 358 КК України.
Таким чином ОСОБА_4 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, а саме у використанні завідомо підробленого документа.
Одночасно з обвинувальним актом відносно ОСОБА_4 прокурором направлено до суду угоду про визнання винуватості, укладену 26 січня 2026 року під час досудового розслідування між прокурором Глобинської окружної прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 , в присутності захисника - адвоката ОСОБА_5 .
Відповідно до цієї угоди, підозрюваний під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у вчиненому кримінальному правопорушенні. Крім того, в угоді сторони визначили, що у разі затвердження угоди судом, ОСОБА_4 буде призначене покарання за ч.ч.3,4 ст.358 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ст.75 КК України від відбування покарання звільнити з іспитовим строком.
У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у зазначеному злочині визнав повністю за обставин, що викладені в обвинувальному акті та угоді про визнання винуватості. Просив суд затвердити угоду та призначити узгоджене покарання. Крім того, пояснив, що він цілком розуміє, що має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, цілком розуміє наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, та вид покарання.
Прокурор та захисник вважали за доцільне затвердити угоду про визнання винуватості, укладену із ОСОБА_4 як таку, що відповідає вимогам закону.
При вирішенні питання про відповідність угоди вимогам КПК України та кримінального закону, суд зазначає наступне.
Як зазначено в п.2 ст.468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно ч.4 ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.
Кримінальне правопорушення у вчиненні якого обвинувачений визнав себе винуватою особою є не тяжким злочином.
Відповідно до абз.5 ч.4 ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
Суд, дослідивши наявні матеріали, заслухавши думку учасників процесу, переконався, що укладення угоди між сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Угода відповідає вимогам КПК України, в тому числі щодо змісту та порядку укладення угоди, її умови не суперечать закону України про кримінальну відповідальність, зокрема щодо узгодженої міри покарання. 
Правова кваліфікація кримінальних правопорушень, вчинених ОСОБА_4 за ч.ч.3,4 ст.358 КК України є правильною. Умови угоди не суперечать інтересам суспільства та не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, а обвинувачений має можливість виконання взятих на себе за угодою зобов`язань.
Відповідно до вимог ст.475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду та призначає узгоджену сторонами міру покарання.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість затвердження вказаної угоди про визнання винуватості із призначенням обвинуваченому визначеної в угоді міри покарання.
Приймаючи до уваги те, що сторони в угоді досягли домовленості щодо звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, суд вважає за необхідне у відповідності до ч.3 ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання та визначити йому іспитовий строк терміном - 1 рік.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.373, 374, 468-475 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Угоду про визнання винуватості, укладену 26 січня 2026 року під час досудового розслідування у кримінальному провадженні №12025175510000332 між прокурором Глобинської окружної прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 в присутності захисника - адвоката ОСОБА_5 - затвердити.
Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.3,4 ст.358 КК України та призначити йому узгоджене покарання:
-за ч.3 ст.358 КК України – покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі; 
-за ч.4 ст.358 КК України – покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.
Відповідно ч.1 ст.70 КК України – шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.
Застосувавши ст.ст. 75, 76 КК України ОСОБА_4 від відбування покарання звільнити з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік, під час якого зобов`язати періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Підстав для обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.
Стягнути із ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на проведення експертизи в сумі 2674,20 грн.
Вирок може бути оскаржений учасниками судового провадження до Полтавського апеляційного суду через Глобинський районний суд Полтавської області з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя                  ОСОБА_1