ПРИМОРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ1

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2026 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Русєва А.С., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно:
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючої фізичною особою-підприємцем, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , 
за ч.3 ст.41 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

16.12.2025 року головним державним інспектором відділу з питань трудових відносин управління інспекційної діяльності в Одеській області Південного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці Чістіковим А.В. при проведенні перевірки ФОП « ОСОБА_2 » за адресами: АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 допустила 1 особу до роботи без укладання трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу та повідомленням центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, а саме: ОСОБА_3 , що порушує ст.ст. 21, 24 КЗпП України та Постанову КМУ №413 від 17.06.2015 року, чим вчинила адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 41 КУпАП.
Судовий розгляд проведено за відсутності ОСОБА_1 , яка в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась у встановленому законом порядку. Про причини неявки ОСОБА_1 , суд не повідомила, заяви про відкладення розгляду справи не подавала.
Суд вважає, що були створені всі умови для реалізації права особи на доступ до правосуддя, та приймаючи до уваги те, що ОСОБА_1 будучи повідомленою про дату та час розгляду справи в суді, не з`явилась, суд оцінює таку поведінку ОСОБА_1 , як небажання особисто прийняти участь в розгляді справи в суді.
Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції. 
В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. 
Більш того, в умовах воєнного стану, з огляду на неприпустимість зупинення роботи судів та здійснення правосуддя та на розумність строків розгляду справ, суд не має чекати, що особа щодо якої розглядається справа виявить бажання з`явитись до суду за умови не повідомлення суду причин своєї неявки. 
Розглянувши протокол про адміністративне правопорушення, дослідив матеріали справи, суд вважає, що ОСОБА_1 своїми діями вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 41 КУпАП.
Відповідно до ч.1 ст.24 КЗпП України, трудовий договір з працівником укладається, як правило, в письмовій формі.
Відповідно до ч.3 ст.24 КЗпП України, працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
В порушення вимог ст.24 КЗпП України ОСОБА_1 здійснила фактичний допуск до роботи 1 працівника до роботи без належного оформлення трудових відносин.
Згідно Постанови КМУ від 17.06.2015 року №413 «Про порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу», повідомлення про прийняття працівника на роботу подається власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом (особою) чи фізичною особою до територіальних органів Державної фіскальної служби за місцем обліку їх як платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за формою згідно з додатком до початку роботи працівника за укладеним трудовим договором одним із таких способів: засобами електронного зв`язку з використанням електронного цифрового підпису відповідальних осіб відповідно до вимог законодавства у сфері електронного документообігу та електронного підпису; на паперових носіях разом з копією в електронній формі; на паперових носіях, якщо трудові договори укладено не більше ніж із п`ятьма особами.
Вина ОСОБА_1 у вчиненому підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення № ПД/ОД/25915/229/П/ПТ від 17.12.2025 року, актом позапланового заходу державного нагляду (контролю) за додержанням законодавства про працю у формі перевірки № ПД/ОД/25915/229 від 17.12.2025 року, а також іншими матеріалами доданими до протоколу про адміністративне правопорушення.
Таким чином з викладеного слідує, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 41 КУпАП повністю доведена зібраними матеріалами справи про адміністративне правопорушення.
При накладенні адміністративного стягнення відносно ОСОБА_1 суд враховує характер скоєного правопорушення, особу правопорушника, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.
Обставин, які відповідно до ст.ст. 34, 35 КУпАП пом`якшують чи обтяжують відповідальність ОСОБА_1 , судом не встановлено.
Враховуючи характер та небезпечність вчиненого правопорушення, особу порушника ОСОБА_1 , ступінь її вини, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, суд приходить до висновку про призначення адміністративного стягнення у виді штрафу у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч.3 ст.41 КУпАП.
Згідно ст. 40-1 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у зв`язку з ухваленням судом постанови про накладання на правопорушника адміністративного стягнення з ОСОБА_1 підлягає стягненню сума судового збору.
Керуючись ст. ст. 40-1, 41, 283 – 285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд –
постановив:

ОСОБА_1  визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 41 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення за ч.3 ст.41 КУпАП у виді штрафу в розмірі 500 (п`ятсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, у сумі 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень в дохід держави.
Стягнути з  ОСОБА_1 в дохід держави до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір в розмірі 665,60 гривень. 
Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання до Приморського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.
Постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає виконанню з моменту її винесення та підлягає зверненню до виконання протягом трьох місяців з моменту її винесення. В разі ж оскарження постанови перебіг строку давності звернення її до виконання зупиняється до розгляду скарги.

Суддя
Приморського районного суду м. Одеси А.С. Русєва
Єдиний унікальний номер справи: №522/28010/25
Номер провадження №3/522/337/26
Головуючий суддя – Русєва А.С.