454/3728/25

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"20" січня 2026 р. м. Сокаль

Суддя Сокальського районного суду Львівської області Фарина Л. Ю. розглянувши матеріали справи, які надійшли від начальника Шептицького РВП ГУНП у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого у АДРЕСА_1 , 
за ч.1 ст. 130 Кодексу України про Адміністративні Правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

16.09.2025 року близько 08.35год. на автодорозі сполученням м.Великі Мости – м.Рава Руська поблизу с.Пристань Львівської області, в порушення вимог п.2.9а Правил дорожнього руху України, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Volкswagen Passat» д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку із застосуванням приладу «Драгер» 6820 тест №307 з результатом 0,28 % проміле.
ОСОБА_1 вину не визнав та пояснив, що працівники поліції незаконно склали на нього протокол оскільки прилад Драгер показав результат в межах норми.
Захисник ОСОБА_1 адвокат Оліщук В.П. надав заперечення у яких просив справу закрити на підставі п.1 ч1 ст.247 КУпАП. Зазначає що працівники поліції не назвали жодної причини зупинки а згодом не вказали на ознаки алкогольного сп`яніння у водія, що свідчить про порушення встановленої процедури. Із відеозапису видно що водій поводив себе адекватно, під час огляду прилад Драгер виходив із ладу проте показав допустимий показник 0,2 хоча працівник поліції наполягав на показнику 0,28. ОСОБА_1 мав намір проїхати в медичний заклад проте поліцейський агресивно відреагував тому з метою запобігання конфлікту водій погодився із результатом та підписав матеріали, однак такі не можна вважати допустимими доказами.
Дослідивши матеріали справи та надані пояснення доходжу до наступного висновку.
Відповідно до ст.245 КУпАП, основним завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно із ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ст.280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.
Частина перша статті 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
На підтвердження вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності надано протокол про адміністративне правопорушення, роздруківку результатів огляду, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, направлення на огляд, рапорт, відеозапис, довідки.
З акту та результатів огляду на стан алкогольного сп`яніння встановлено, що за наслідками огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер 6820» №307 встановлено перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, яке станом на 16.09.2025р. становило 0,28% проміле.
Частиною 1 ст.1 Закону України "Про метрологію та метрологічну діяльність" дано визначення наступних термінів: 10) калібрування - сукупність операцій, за допомогою яких за заданих умов на першому етапі встановлюється співвідношення між значеннями величини, що забезпечуються еталонами з притаманними їм невизначеностями вимірювань, та відповідними показами з пов`язаними з ними невизначеностями вимірювань, а на другому етапі ця інформація використовується для встановлення співвідношення для отримання результату вимірювання з показу; 17) періодична повірка засобів вимірювальної техніки - повірка, що проводиться протягом періоду експлуатації засобів вимірювальної техніки через встановлений проміжок часу (міжповірочний інтервал); 18) повірка засобів вимірювальної техніки - сукупність операцій, що включає перевірку та маркування та/або видачу документа про повірку засобу вимірювальної техніки, які встановлюють і підтверджують, що зазначений засіб відповідає встановленим вимогам.
Статтею 17 вказаного Закону врегульовано порядок Повірки засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, згідно якої передбачено, що законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту. Стаття 27 Закону врегульовує питання щодо калібрування засобів вимірювальної техніки.
З матеріалів справи встановлено, що огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 проводився на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням приладу AlkotestDrager, тест №307, результат огляду 0,28 %.
Суд бере до уваги норми визначені Віденською Конвенцією про дорожній рух від 08 листопада 1968 року, яка ратифікована 25.04.1974 року Україною в складі СРСР. Відповідно до ч.1ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.
При цьому норми міжнародного договору ратифікованого ВРУ є пріоритетними по відношенню до норм законодавства України.
Відповідно до п. 6 ст. 8 Віденської Конвенції в національному законодавстві повинні бути передбачені спеціальні положення, що стосуються керування під впливом алкоголю, а також допустимий законом рівень вмісту алкоголю в крові, а у відповідних випадках - у видихуваному повітрі, перевищення якого є несумісним з керуванням транспортним засобом.
У всіх випадках максимальний рівень вмісту алкоголю в крові у відповідності з національним законодавством не повинен перевищувати 0,50 г чистого алкоголю на літр крові або 0,25 мг на літр повітря, що видихається.
Відповідно до результату огляду порушника на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» становить 0.28 проміле, що не перевищує допустиму норму алкоголю, оскільки є меншою за 0,25 мг на літр повітря, як вказано в п. 6 ст. 8 Віденської Конвенції.
Як слідує з інформації офіційного інтернет-сайту (http://www.saturn-data.com/ukr/products/631/0/531/) компанія «Сатурн ДейтаІнтернешенл» є офіційним представником (дистриб`ютором) концерну DragerSafety AG &Co. KGaA (Німеччина) в Україні, за допомогою якого 010502022 року було проведено огляд водія на стан сп`яніння, в технічних характеристиках вказано, що даний прилад має похибку у 0,04 проміле в діапазоні вимірювання від 0,00-0,84 проміле.
Згідно даних технічного паспорту DragerAlkotest, в якому вказано, що даний прилад має похибку у 0,04 проміле в діапазоні вимірювання від 0,00-0,84 проміле.
Таким чином з урахуванням абсолютної похибки приладу AlkotestDrager, яка є відмінною в даних технічного паспорту та на сайті офіційного виробника, суд приходить до переконання, що результат огляду на стан алкогольного сп`яніння, здійснений за допомогою вказаного спеціального технічного засобу, не перевищує встановлену гранично допустиму норму алкоголю в крові, що у свою чергу виключає в діях порушника склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.130 КУпАП.
Поряд з цим, з відеозапису, що долучений до матеріалів справи та був переглянутий в судовому засіданні встановлено, що на такому відображено лише три фрагменти з події, які відбувалися того дня: перше відео як автомобіль їде по дорозі на зустріч патрульному авто після чого був зупинений; наступне відео починається з того моменту як водію дають трубку від алкотестеру та починають проводити огляд на місці події проте під час заміру прилад «заглючив» як сказав поліцейський проте згодом ОСОБА_1 продув у трубку, хоча і вказував що алкоголю не вживав; на третьому відео зафіксовано факт складання адміністративних матеріалів.
Таким чином твердження захисника щодо відсутності у матеріалах справи доказів на причини зупинки (порушення правил ПДР України), відсутність у водія ознак алкогольного сп`яніння і такі не зафіксовані працівником поліції знайшли своє підтвердження у матеріалах справи.
У постанові Верховного Суду від 15.03.2019 № 686/11314/17 вказано, що у випадку незаконної зупинки транспортного засобу працівники поліції не мають жодного права вимагати від водія пред`явити посвідчення водія та вчиняти будь-які інші дії щодо водія внаслідок такої незаконної зупинки.
Тобто якщо працівники поліції зупиняють транспортний засіб незаконно, то вони також не мають законних підстав вимагати в особи надати документи чи, наприклад вимагати пройти огляд на стан сп`яніння. 
Відповідно до ст. 266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Відповідно до п. 5 розділу 2 Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018 №1026, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.
Наявний в матеріалах справи електронний носій (компакт-диск) містить три фрагменти відеозапису, що свідчить про порушення безперервності відеозйомки, а зазначений відеозапис не є цілісним (повним) з моменту зупинки транспортного засобу до моменту оголошення протоколу про адміністративне правопорушення. Зазначені обставини свідчать на недотримання вимог зазначеної інструкції.
Відповідно до вимог ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідност.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.
За змістомст.252 КУпАП та загальних норм Конституції України та Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, вина особи у вчиненні адміністративного правопорушення має бути доведена належними доказами, а будь-які сумніви і протиріччя повинні трактуватися на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23.10.1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення».
В свою чергу, слід наголосити, що процедура розгляду справ про адміністративні правопорушення не передбачає участі при судовому розгляді сторони обвинувачення, що може призвести до змішування ролі обвинувача і судді і тим самим дати підстави для законних сумнівів неупередженості суду, порушити принцип змагальності (див. наприклад пункти 75-79 рішення Європейського Суду з прав людини у справі „Карелін проти Росії, пункт 54 справи „Озеров проти Росії, пункти 44-45 справи „Кривошапкін проти Росії).
У зв`язку із чим суд не може самостійно перебирати на себе „функції обвинувачення і відшукувати докази вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, винуватість особи має доводитися саме в суді, що вимагає „обережності дій суду при вирішені питання про тягар доказування в такій категорії справ.
З огляду на зазначене, суд позбавлений змоги самостійно витребовувати докази та документи на підтвердження вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.
Наведені факти у відповідності до статті 62 Конституції України повинні тлумачитись судом на користь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і вони не дають змоги суду однозначно оцінити дії останнього, як такі, що містять склад адміністративних правопорушень передбачених частиною першою статті 130 КУпАП.
Відповідно до положень статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах та у порядку, встановлених законом.
Відтак, суд дійшов до висновку, що у справі відсутні належні, допустимі та достатні докази, які б підтверджували наявність у діях правопорушника складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.130КУпАП та події такого правопорушення.
Із врахуванням зазначеного, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.
Керуючись ст.ст.247, 283-284 КУпАП,
П О С Т А Н О В И В:

Закрити провадження у справі про притягнення до адміністративної ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.1 ст.130 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, протягом десяти днів з дня її винесення до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги до Сокальського районного суду.

Суддя: Л. Ю. Фарина