ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

30 грудня 2025 року	Справа №160/24221/25 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Ніколайчук С.В. 
розглянувши у спрощеному позовному провадженні без виклику учасників справи (у письмовому провадженні) у місті Дніпро адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43027, м. Луцьк, Київський майдан, буд. 6, код ЄДРПОУ 13358826) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії

УСТАНОВИВ:

22 серпня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, в якій просить:
- визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо відмови у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» викладених у рішенні про відмову у призначенні пенсії від 21.07.2025 року № 046350020221 протиправними та скасувати рішення про відмову у призначенні пенсії від 21.07.2025 року № 046350020221;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області зарахувати ОСОБА_1 до загального стажу періоди роботи з 29.06.1982 року по 01.04.1983 року, з 03.05.1983 року по 07.10.1983 року, з 23.01.1986 року по 18.09.1986 року, з 18.01.1991 року по 04.03.1992 року, з 05.03.1992 року по 07.05.1993 року, з 10.05.1993 року по 20.04.1997 року відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_2 та повторно розглянути заяву про призначення пенсії від 14.07.2025 року з урахуванням висновків суду.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії, проте рішенням відповідача відмовлено у призначенні пенсії, оскільки вказана дата народження на титульній сторінці не відповідає паспортним даним.
На підставі зазначеного вище, позивач вважає протиправними дії відповідачів, та такими, що порушують його законні права. Позовні вимоги просить задовольнити в повному обсязі.
Ухвалою від 26 серпня 2025 року суд відкрив провадження у справі № 160/24221/25 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання, за наявними у справі матеріалами.
У відповідності до п.3 ч.6 ст.12 КАС України дана справа є справою незначної складності та згідно з ст. ст. 257, 263 КАС України розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Згідно із ч. 2 ст. 257 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.
Частиною другою статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.
На виконання вимог ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 серпня 2025 року на адресу суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області надійшов відзив на позовну заяву, якому останній не погоджується з позовними вимогами та просить відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки згідно з наданими до заяви документами страховий стаж позивача складає 22 роки 04 місяці 24 дні. Відповідно до норм статті 26 Закону № 1058-VI, що право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу у період з 01 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року – не менше 32 років. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 22 липня 2025 року № 046350020221 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком через відсутність необхідного страхового стажу. До страхового стажу не зараховано: періоди роботи, зазначені в трудовій книжці серії НОМЕР_2 від 30 червня 1982 року (далі — трудова книжка), оскільки зазначена на першій сторінці трудової книжки дата народження ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) не відповідає паспортним даним ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ).
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення позову по суті, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, встановив таке.
14 липня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області через вебпортал із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058- ІV.
Відповідно до чинного Порядку заяви про призначення пенсій розглядаються органами Пенсійного фонду України за принципом екстериторіальності, зокрема, засобами програмного забезпечення визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу. З урахуванням зазначеного Порядку органом, що приймав рішення за заявою позивача про призначення пенсії за віком, визначено Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області. 
Головним управлінням Пенсійного фонду України в Волинській області прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії від 21.07.2025 року № 046350020221.
В обгрунтування оскарженого рішення відповідач зазначив, що заявник не працює. Згідно з наданими до заяви документами страховий стаж позивача складає 22 роки 04 місяці 24 дні. Відповідно до норм статті 26 Закону № 1058-VI, що право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу у період з 01 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року – не менше 32 років. 
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 22 липня 2025 року № 046350020221 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком через відсутність необхідного страхового стажу. 
До страхового стажу не зараховано: періоди роботи, зазначені в трудовій книжці серії НОМЕР_2 від 30 червня 1982 року (далі — трудова книжка), оскільки зазначена на першій сторінці трудової книжки дата народження ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) не відповідає паспортним даним (09 червня 2025 року); період підприємницької діяльності відповідно до довідки від 01 липня 2025 року №62556/6/04-36-24-14-19, оскільки відсутня інформація про перебування на загальній системі оподаткування з органів Пенсійного фонду та про сплату внесків за фіксованим розміром податку з органів державної податкової служби.
Не погодившись з відмовою про призначення пенсії за віком позивача, викладеною в рішенні від 22 липня 2025 року № 046350020221, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, доводам позивача, викладеним в позовній заяві, суд врахував такі норми чинного законодавства, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин, та релевантні їм джерела права.
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Відповідно до п. 6 ст. 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.
Положенням ст. 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII встановлено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.
Статтею 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначені види пенсій: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.
Звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію.
Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. 
Відповідно до копії трудової книжки серії НОМЕР_2 позивач має періоди роботи: з 29.06.1982 року по 01.04.1983 року; з 03.05.1983 року по 07.10.1983 року; з 23.01.1986 року по 18.09.1986 року; з 18.01.1991 року по 04.03.1992 року; з 05.03.1992 року по 07.05.1993 року; з 10.05.1993 року по 20.04.1997 року.
В матеріалах пенсійної справи містяться документи, які підтверджують записи в трудовій книжці та, які враховані при визначенні трудового стажу для призначенні пенсії.
Архівні довідки від 11.07.2025 року № С-324 та № С-325, видані архівним відділом Павлоградської міської ради за час роботи відповідно до трудової книжки з 08.10.1986 року по 15.11.1991 року (записи трудової книжки № 9-13), військовий квиток НОМЕР_3 за період військової служби з 13.10.1983 року по 25.12.1985 року (запис № 6 трудової книжки).
Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 року (далі – Порядок №637).
Відповідно до п.1, п.2 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
Згідно із абз.1 п.3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Відповідно до пункту 18 Порядку № 637 за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.
З аналізу наведених законодавчих приписів, зокрема, ст.62 Закону № 1788-XII та п. 1 Порядку № 637, вбачається, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
За приписами пункту 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України №58 від 29.07.1993 року (далі – Інструкція №58), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 року за №110, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
Як передбачено пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про трудові книжки працівників» №301 від 27.04.1993 року, заповнення трудової книжки вперше провадиться адміністрацією підприємства, установи, організації в присутності працівника, а відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.
Пунктом 1.2 Інструкції №58 передбачено, що трудові книжки раніше встановленого зразка обміну не підлягають.
Відповідно до п. 2.4 Інструкції №58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.
Згідно із п.2.6 Інструкції №58, у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.
Відповідно до п. 4.1 Інструкції №58 у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.
Отже обов`язок щодо внесення достовірних та правильних записів до трудової книжки працівника покладається саме на власника або уповноважений ним орган, тобто на роботодавця.
Відповідно до п.2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005 року (далі - Порядок №22-1), до заяви для призначення пенсії за віком додаються такі документи (надаються копії документів з оригіналами): паспорт та документи про місце проживання (реєстрації) особи; документ про присвоєння реєстраційного номеру; трудова книжка (відомості про роботу); диплом, атестат училища, які стверджують денну форму навчання; свідоцтво про шлюб (для жінок); свідоцтво про народження дітей (для жінок); та інші документи.
Згідно із п.п.3 п.4.2 Порядку №22-1 орган, що призначає пенсію, перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.
Суд вважає за необхідне зазначити, що право органів, які призначають пенсію, вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі, не повинно нівелювати обов`язок пенсійного органу щодо установлення права особи на одержання пенсії на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів, як це визначено у пункті 4.7 Порядку №22-1.
Твердження відповідача про те, що періоди роботи позивача зарахувати до страхового стажу позивача не можливо у зв`язку із тим, що на титульній сторінці трудової книжки серії НОМЕР_2 зазначена на першій сторінці трудової книжки дата народження ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) не відповідає паспортним даним (09 червня 2025 року), не ґрунтуються на жодній нормі законодавства та впливає на права та законні інтереси позивача щодо зарахування періодів роботи до його страхового стажу.
Позивач має відповідні записи у трудовій книжці щодо спірних періодів роботи, та ці записи є належними та допустимими доказами підтвердження її трудового стажу.
За змістом приписів Інструкції № 58, законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок працівників та внесення в них достовірних відомостей саме на роботодавців, також на керівників підприємств (роботодавців) покладено і обов`язок по заміні печаток і штампів цих підприємств, в свою чергу, рядові працівники жодним чином не можуть впливати на ці обставини, тому невиконання роботодавцем наведених обов`язків не повинно позбавляти працівника, у даному випадку позивача, її конституційного права на соціальний захист та вирішення питання призначення пенсії.
За встановлених обставин, суд вважає, що страховий стаж позивача підтверджений відповідними записами у трудовій книжці серії НОМЕР_2 , а тому, неврахування відповідачем цих періодів до страхового стажу позивача є протиправним.
Відповідач не надав доказів того, що позивач не працював або його періоди роботи не відповідають дійсності, чи записи у трудовій книжці позивача стосовно стажу роботи зроблені неправильно, неточно або з іншими вадами, які заважають їх зарахуванню до стажу роботи, або взагалі відсутні, а тому суд вважає за можливе вважати їх належною інформацією, яка утримує у собі доказову складову на підтвердження права позивача на пенсійне забезпечення.
Суд враховує відсутність вини позивача у наявних виправленнях трудової книжки з 08.10.1986 року по 15.11.1991 року (записи трудової книжки № 9-13) та військового квитка НОМЕР_3 за період військової служби з 13.10.1983 року по 25.12.1985 року (запис № 6 трудової книжки), з огляду на те, що обов`язок належного оформлення таких документів покладається не на працівника, а на роботодавця чи інших уповноважених осіб, тому це не може позбавити громадян конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питання надання пенсії за віком.
Згідно із частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Частиною третьою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що рішення про відмову у призначенні пенсії Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 21.07.2025 року № 046350020221 є протиправним, оскільки така відмова є необґрунтованою, прийнятою без урахування та оцінки усіх обставин, що мають значення при прийнятті цього рішення, та передчасною, а, отже, зважаючи на те, що права позивача порушені саме цим рішенням відповідача, а не його діями, суд зробив висновок, що належним способом захисту порушених прав позивача є саме визнання протиправним та скасування цього рішення, а також зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області зарахувати ОСОБА_1 до загального стажу періоди роботи з 29.06.1982 року по 01.04.1983 року, з 03.05.1983 року по 07.10.1983 року, з 23.01.1986 року по 18.09.1986 року, з 18.01.1991 року по 04.03.1992 року, з 05.03.1992 року по 07.05.1993 року, з 10.05.1993 року по 20.04.1997 року відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_2 та повторно розглянути заяву про призначення пенсії від 14.07.2025 року з урахуванням висновків суду.
З огляду на викладене, зробив висновок, що належним способом захисту порушеного права повивача є зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком та прийняти відповідне рішення з урахуванням правової позиції суду, викладеної у цьому рішенні та зарахованих періодів роботи ОСОБА_1 цим судовим рішенням.
Суд наголошує, що при повторному розгляді заяви позивача відповідач не може прийняти рішення, яке по суті повторює рішення, що визнане судом протиправним, і повинен вирішити заяву позивача з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цій справі.
Висновки суду, викладені в мотивувальній частині його рішення є в однаковій мірі обов`язковими для врахування суб`єктом владних повноважень при здійсненні своїх повноважень на виконання рішення суду, як і висновки, визначені в резолютивній частині рішення. Суд зауважує, що при визначенні меж встановлених зобов`язань необхідно враховувати як резолютивну, так і мотивувальну частини судового рішення.
На підставі викладеного, суд робить висновок, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу адміністративного судочинства України, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України).
Позивач при зверненні до суду поніс судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позову до суду в розмірі 1211,20 грн, що документально підтверджується квитанцією № 0.0.4492753613.1.
Оскільки судом задоволено основні вимоги позовної заяви, сплачений судовий збір за подання позову до суду в сумі 1211,20 грн потрібно стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головне управління Пенсійного фонду України в Волинській області.
Керуючись ст. 241-246, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43027, м. Луцьк, Київський майдан, буд. 6, код ЄДРПОУ 13358826) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.
Визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо відмови у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» викладених у рішенні про відмову у призначенні пенсії від 21.07.2025 року № 046350020221.
Визнати протиправними та скасувати рішення про відмову у призначенні пенсії від 21.07.2025 року № 046350020221.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області зарахувати ОСОБА_1 до загального стажу періоди роботи з 29.06.1982 року по 01.04.1983 року, з 03.05.1983 року по 07.10.1983 року, з 23.01.1986 року по 18.09.1986 року, з 18.01.1991 року по 04.03.1992 року, з 05.03.1992 року по 07.05.1993 року, з 10.05.1993 року по 20.04.1997 року відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_2 .
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 14.07.2025 року та прийняти відповідне рішення з урахуванням правової позиції суду, викладеної у цьому рішенні та зарахованих періодів роботи ОСОБА_1 цим судовим рішенням.
Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43027, м. Луцьк, Київський майдан, буд. 6, код ЄДРПОУ 13358826) сплачені позивачем судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 1211,20 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.В. Ніколайчук