Справа № 463/93/26 Головуючий у 1 інстанції: Мармаш В.Я. 
Провадження № 33/811/117/26 Доповідач: Гончарук Л. Я. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

05 лютого 2026 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Гончарук Л.Я., з участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , потерпілого ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 на постанову судді Личаківського районного суду м. Львова від 12 січня 2026 року,

встановив:

цієї постановою, ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 665,60 грн судового збору.
Відповідно до постанови, ОСОБА_1 23.12.2025 о 07 год 20 хв на вул. Опришківська, буд. 6, у м. Львів, керуючи транспортним засобом «Renault Megane Scenic», д.н.з. НОМЕР_1 , не була уважна, не врахувала дорожньої обстановки, відповідним чином не відреагувала на її зміну, не дотрималася безпечної дистанції не переконалася, що це буде безпечно, рухаючись заднім ходом (скотилась), внаслідок чого здійснила зіткнення з транспортним засобом «Ford Transit», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , що спричинило пошкодження транспортного засобу, чим порушила п.п. 2.3Б 10.9 Правил дорожнього руху.
На вказану постанову особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Личаківського районного суду м. Львова від 12 січня 2026 року, оскаржувану постанову скасувати та закрити провадження у справі на підставі п.1 ст. 247 КУпАП.
В обґрунтування зазначає, що оскаржувана постанова є незаконною, необґрунтованою та такою що підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та порушенням норм процесуального права, з огляду на наступне.
Вказує, що суд першої інстанції порушив вимоги ст. 268 КУпАП, розглянувши справу за відсутності даних про ОСОБА_1 своєчасне сповіщення та без її участі, що позбавило її права надати докази, які повністю спростовують вину, та є безумовною підставою для скасування постанови.
Стверджує, що під час руху на підйом на вул. Опришківській її транспортний засіб раптово почав пробуксовувати, внаслідок чого автомобіль перестав набирати швидкість та втратив тягу. Вона негайно увімкнула аварійну світлову сигналізацію, щоб попередити водія транспортного засобу, який рухався позаду, про її вимушену зупинку. Здійснила повну зупинку та максимально зафіксувала транспортний засіб за допомогою стоянкового гальма (ручника), щоб запобігти самовільному руху автомобіля. Автомобіль «Renault Megane Scenic» є технічно справним, що виключає можливість його довільного кочення при активованому стоянковому гальмі. Водій автомобіля «Ford Transit» ( ОСОБА_2 ), який рухався позаду, в порушення вимог п. 13.1 ПДР України, недотримався безпечної дистанції. Побачивши автомобіль, що зупинився з увімкненою «аварійкою» на підйомі, він мав достатньо часу для маневру або зупинки, проте допустив зіткнення з її нерухомим авто.
Зазначає, що відсутність попередження - згідно з п. 12.3 ПДР, при виявленні небезпеки водій повинен вжити заходів для зменшення швидкості або зупинки. ОСОБА_2 не подавав жодних звукових сигналів, що підтверджує, що він не вважав ситуацію небезпечною до моменту зіткнення через власну неуважність, або він відволікся та не зміг вчасно зупинитися і просто в`їхав в її автомобіль, чим порушив п. 13.1 ПДР України (недотримання безпечної дистанції до транспортного засобу, що зупинився попереду з увімкненою аварійною сигналізацією).
Зауважує, що її водійський стаж становить 19 років, та вона жодного разу не була учасником ДТП.
Заслухавши пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на підтримання доводів апеляційної скарги, думку потерпілого ОСОБА_2 , який заперечив проти апеляційних вимог, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що така не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
Підстав для вирішення питання поновлення строку на апеляційне оскарження постанови немає, оскільки такий не був пропущений.
Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Зі змісту ст. 252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.
Згідно зі ст. 251 КУпАП на основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків та ін.
Крім того, відповідно до роз`яснень, викладених у п.24 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП.
Стаття 124 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Всупереч тверджень апеляційної скарги ці вимоги закону суддею першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 були дотримані, а висновок судді про доведеність винуватості останньої у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі та постанові судді, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними по справі доказами у їх сукупності, які були досліджені в судовому засіданні та наведені у постанові.
Зокрема, такий висновок ґрунтується на даних, що зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 548364 від 23.12.2025(а.с.1); схемі місця ДТП, в якій зазначено розміщення автомобілів та характерні ознаки пошкоджень(а.с.2); поясненнях ОСОБА_1 від 23.12.2025(а.с.3); поясненнях ОСОБА_2 від 23.12.2025(а.с.4) та інших матеріалах адміністративної справи у їх сукупності.
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 548364 від 23.12.2025 у вину ОСОБА_1 поставлено те, що вона 23.12.2025 о 07 год 20 хв на вул. Опришківська, буд. 6, у м. Львів, керуючи транспортним засобом «Renault Megane Scenic», д.н.з. НОМЕР_1 , не була уважна, не врахувала дорожньої обстановки, відповідним чином не відреагувала на її зміну, не дотрималася безпечної дистанції не переконалася, що це буде безпечно, рухаючись заднім ходом (скотилась), внаслідок чого здійснила зіткнення з транспортним засобом «Ford Transit», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , що спричинило пошкодження транспортного засобу, чим порушила п.п. 2.3Б 10.9 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.
Викладені в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 548364 від 23.12.2025 обставини стверджуються також долученою до протоколу схемою місця ДТП (а.с.2), згідно з даними якої дорожньо-транспортна пригода мала місце у м. Львові на вул. Опришківська,6, внаслідок якої автомобіль марки «Renault Megane Scenic», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 отримав пошкодження у вигляді деформації задньої кришки багаж., натомість автомобіль марки «Ford Transit», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , отримав пошкодження у вигляді деформації переднього бампера, розбитий передній номерний знак. 
Дана схема місця ДТП складалася в присутності водія автомобіля марки «Renault Megane Scenic», реєстраційний номер НОМЕР_1 – ОСОБА_1 , а також водія автомобіля марки «Ford Transit», реєстраційний номер НОМЕР_2 – ОСОБА_2 та підписана останніми без жодних застережень.
На переконання апеляційного суду схема місця ДТП складена у відповідності до вимог «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої Наказом МВС України від 07 листопада 2015 року № 1395, на такій зображено усі необхідні позначки, що дали можливість суду встановити обставини, які підлягають з`ясуванню.
У своїх письмових поясненнях від 23.12.2025 ОСОБА_1 не заперечила, що 23.12.2025 мало місце ДТП за її участі. У письмових поясненнях від 23.12.2025 ОСОБА_2 підтвердив обставини ДТП.
Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви в об`єктивності вищевказаних матеріалів, їх фальсифікації, стороною захисту не надано, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду.
Сукупність досліджених доказів, розташування транспортних засобів та характер отриманих ними пошкоджень, на думку апеляційного суду свідчать про те, що саме водій автомобіля «Renault Megane Scenic», реєстраційний номер НОМЕР_1 – ОСОБА_1 порушила Правила дорожнього руху, яке привело до пошкодження транспортних засобів.
Щодо доводів апелянта про те, що ОСОБА_1 була позбавлена можливості реалізувати в суді передбачені ст. 268 КУпАП права особи, що притягається до адміністративної відповідальності, оскільки справу було розглянуто за її відсутності, відтак позбавило її права надати докази, які повністю спростовують вину, то слід зазначити, що при розгляді справи в суді апеляційної інстанції таке право відновлено шляхом прийняття до провадження апеляційної скарги, та надання можливості подачі пояснень, клопотань та доповнень, разом з тим, ОСОБА_1 не було надано будь-яких інших доказів, які б спростовували її вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Щодо твердження апелянта про те, що оскаржувана постанова є незаконною, необґрунтованою та такою що підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та порушенням норм процесуального права, то такі на думку суду є безпідставними, так як згідно постанови суду першої інстанції вбачається, що суддя першої інстанції врахував та вказав у постанові усі зазначені в матеріалах справи докази, порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було. 
Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 , складу правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Статтею 124 КУпАП передбачено відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
З аналізу норми КУпАП вбачається, що порушення Правил дорожнього руху, яке мало наслідком пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, формує собою склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Відповідно до вимог п. 2.3 «Б» Правил дорожнього руху, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.
Згідно з пунктом 10.9 Правил дорожнього руху, під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб.
Співставивши усі наявні у справі докази з фактично дослідженими по справі обставинами, та зі змістом обставин, що ставляться у вину ОСОБА_1 , згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що матеріалами провадження доведено наявність в діях останньої складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, чим спростовуються доводи апеляційної скарги.
У рішенні "О`Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства" від 29 червня 2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати наголосив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Таким чином, наведеними доказами, достовірність яких в апеляційного суду не викликає сумнівів, в повній мірі стверджується вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, на підставі яких суддею відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП всебічно і повно з`ясовано всі обставини справи, що мали значення для правильного вирішення справи.
Твердження апелянта про інші порушення, зазначені в апеляційній скарзі, не впливають на висновок судді про доведеність ОСОБА_1 вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, оскільки склад вчиненого адміністративного правопорушення знайшов своє підтвердження під час розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанцій.
Адміністративне стягнення ОСОБА_1 накладено судом першої інстанції у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП, та в межах санкції ст. 124 КУпАП, що є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки судді в постанові, при розгляді апеляційної скарги не було наведено, а обставини на які покликається апелянт, як невраховані судом першої інстанції, були в повній мірі враховані судом апеляційної інстанції при винесенні постанови.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права судом першої інстанції не встановлено, тому, постанова суду першої інстанції є законною і обґрунтованою та такою, що не підлягає скасуванню.
Викладені в обґрунтування поданої апеляційної скарги доводи, з урахуванням наявних по справі доказів, не дають жодних сумнівів в правильності таких висновків судді та не спростовують встановлені судом обставини ДТП, а тому підстави для скасування постанови судді першої інстанції відсутні.
Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд вважає, що оскаржувана постанова судді є законною, обґрунтованою та вмотивованою, а тому підстав для задоволення апеляційних вимог немає.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд-, 

постановив:

апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Личаківського районного суду м. Львова від 12 січня 2026 року про притягнення  ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення - без змін.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.
Суддя    Л.Я. Гончарук