Справа № 522/18646/24-Е
Провадження № 2/522/623/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 січня 2026 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді - Домусчі Л.В.,
за участі секретаря судового засідання Навроцької Є.І.,
розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Приморський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі, про скасування арешту майна,
ВСТАНОВИВ:
До Приморського районного суду м. Одеси 23.10.2024 року через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Приморський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі, про скасування арешту майна.
В обґрунтування позову зазначено, що  ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , який був рідним батьком позивача, ОСОБА_1 . Після смерті спадкодавця відкрилась спадщина, до складу якої входить квартира АДРЕСА_1 , яка належала спадкодавцю на підставі Договору купівлі-продажу. Позивач, як спадкоємець за заповітом ОСОБА_3  звернулась до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Рубінчик Л.О. з заявою про прийняття спадщини за спадкодавцем. На підставі зазначеної заяви, приватним нотаріусом Рубінчик Л.О., щодо майна спадкодавця була заведена спадкова справа №7/2024.В ході проведення перевірки перед видачею свідоцтва про право на спадщину було виявлено, запис про арешт квартири АДРЕСА_2 накладено арешт Постановою державного виконавця Приморського районного управління юстиції від 10.02.2004 року при примусовому виконанні виконавчого листа №АЕ-133, виданого 13.04.1992 року Київським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_4 аліментів на користь ОСОБА_2 , що унеможливлює оформлення спадщини. Позивач зазначає, що вказаний арешт накладено помилково, адже вони зі спадкодавцем не мали жодного відношення до сім`ї ОСОБА_5 . З огляду на зазначене, позивачу було запропоновано звернутись до суду за захистом своїх прав.
Справа була розподілена на суддю Приморського районного суду м. Одеси Свячену Ю.Б. згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.10.2024 року.
Ухвалою суду від 15.11.2024 року провадження у справі було відкрито та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Відповідно до рішення Вищої ради правосуддя від 17.12.2024 року про звільнення ОСОБА_6 з посади судді Приморського районного суду міста Одеси у зв`язку з поданням заяви про відставку, на підставі службової записки помічника судді ОСОБА_6 – ОСОБА_7 , з метою дотримання розумних строків розгляду справи, недопущення порушень законних прав та інтересів сторін по справі, згідно розпорядження в.о. керівника апарату Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_8 № 1081/24 від 30.12.2024 року, було здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи.
Справа надійшла до провадження судді ОСОБА_9 . 
Ухвалою суду від 06.01.2025 року справу було прийнято до її провадження та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. 
Відповідно до рішення Вищої ради правосуддя від 06.05.2025 року про звільнення ОСОБА_9 з посади судді Приморського районного суду міста Одеси у зв`язку з поданням заяви про відставку, на підставі службової записки діловода суду ОСОБА_10 , з метою дотримання розум-них строків розгляду справи, недопущення порушень законних інтересів сторін по справі, згідно розпорядження в.о.керівника апарату Приморського районного суду м. Одеси Чукова Л.В. № 784/25 від 19.05.2025 року, було здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи.
Справа надійшла до провадження судді Домусчі Л.В. та отримана суддею 20.05.2025 року.

Ухвалою суду від 06.06.2025 року справу було прийнято до провадження та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання на 04.07.2025 року.
У судове засідання 06.06.2025 року сторони не з`явилися, розгляд справи відкладено на 11.09.2025 року.
У судове засідання 11.09.2025 сторони не з`явилися, представник ОСОБА_1 – адвокат Батуріна Г.О. надала клопотання, в якому просила витребувати у приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Рубінчик Людмили Олександрівни належним чином завірену копію спадкової справи № 7/2024 стосовно майна ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, були сповіщені належним чином.
Крім того, відповідач ОСОБА_2 у судові засідання 04.07.2025 року та 11.09.2025 року була викликана через оголошення на веб-порталі судової влади України.
Ухвалою суду від 11.09.2025 року клопотання представника ОСОБА_1 – адвоката Батуріної Ганни Олександрівни про витребування доказів – задоволено. Витребувано у приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Рубінчик Людмили Олександрівни належним чином завірену копію спадкової справи № 7/2024 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 23.09.2023 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Розгляд справи відкладено на 05.11.2025 року.
До суду 31.10.2025 року на виконання ухвали суду від 11.09.2025 року надійшла копія спадкової справи № 7/2024 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 23.09.2023 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
У судове засідання 05.11.2025 року з`явилися представник ОСОБА_1 – адвокат Батуріна Г.О., просила надати час на ознайомлення з витребуваною спадковою справою. Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, були сповіщені належним чином. Крім того, відповідач ОСОБА_2 у судові засідання була викликана через оголошення на веб-порталі судової влади України.
Протокольною ухвалою суд задовольнив клопотання представника позивача, надав можливість ознайомитись з копією спадкової справи, відклав судове засідання у зв`язку з неналежним повідомленням відповідача на 04.12.2025 року.
До суду 04.12.2025 року від представника ОСОБА_1 – адвоката Батуріної Г.О. надійшла заява про долучення копії листа Київського районного суду м. Одеси від 02.12.2025 року та листа приватного нотаріуса ОМНО Рубінчик Л.О. від 03.12.2025 року.
У зв`язку з відсутністю електропостачання у приміщенні Приморського районного суду м. Одеси розгляд справи, призначений на 04.12.2025 року, відкладено на 17.12.2025 року.
У зв`язку з оголошенням у м. Одесі та Одеській області повітряної тривоги розгляд справи, призначений на 17.12.2025 року, відкладено на 08.01.2026 року.
У судове засідання 08.01.2026 року сторони не з`явилися, представник ОСОБА_1 – адвокат Батуріна Г.О. надала заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила задовольнити.
Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, були сповіщені належним чином.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання 08.01.2026 року була викликана через оголошення на веб-порталі судової влади України, відзив та заяв по суті справи суду не надала.
Відповідно до ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.
Згідно до п.п. 6, 7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.
Крім того, ухвала суду про відкриття провадження у даній справі розмішена в Єдиному державному реєстрі судових рішень та на електронному сайті Приморського районного суду м. Одеси, тобто ухвала суду є доступною для ознайомлення та загальновідомою.
Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Суд, у зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст. 280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів.
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Відповідно до ст. 268 ЦПК України датою складення цього судового рішення є 12.01.2026 року.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що  ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є донькою ОСОБА_3 , що підтверджується Свідоцтвом про на народження серії НОМЕР_1 , виданий Братським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області 21.06.1950 року.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 25.09.2023 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 9225.
Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, до складу якої входить квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 42,57 кв.м., житловою площею 27 кв.м., яка належала спадкодавцю на підставі Договору купівлі-продажу від 18.03.1992 року, посвідченого старшим державним нотаріусом Шостої одеської нотаріальної контори Коряченко А.А., реєстровий № 3-2523 та Рішення Виконавчого комітету Приморської райради народних депутатів № 101 від 24.01.1992 року.
ОСОБА_1 є спадкоємицею за заповітом ОСОБА_3 від 08.11.2013 року, посвідченого державним нотаріусом Шостої одеської нотаріальної контори Ільницькою Г.П., реєстровий номер 9-752. Зазначене підтверджується витребуваною копією спадкової справи №7/2024 на спадщину померлого ОСОБА_3 ,заведеною приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Рубінчик Л.О. 
Листом № 307/02-14 від 03.12.2025 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Рубінчик Л.О. роз`яснено, що в рамках спадкової справи № 7/2024, в процесі підготовчих дій до видачі свідоцтва про право на спадщину на квартиру під АДРЕСА_1 , що належала померлому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , було виявлено арешт (архівний запис) № 8192161 від 14.11.2008 на вищезазначену квартиру. В зв`язку з вищевикладеним, видати свідоцтво про право на спадщину не надається можливим.
З Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 372966403 від 05.04.2024 та № 400196825 від 21.10.2024 14.11.2008 15:04:22 за № 8192161 реєстратором: Перша одеська державна нотаріальна контора зареєстровано обтяження-арешт (архівний запис), реєстраційний номер 8192161, об`єкт обтяження: квартира, адреса: АДРЕСА_3 , підстава: постанова, б/н, 10.02.2004, Перший відділ ДВС Приморського PУЮ м. Одеса.
22.08.2024 року Приморський відділ Державної виконавчої служби у місті Одесі листом №142747 повідомлено, що до 2016 року процесуальні документи складались державним виконавцем на паперових носіях та бланках суворої звітності. Водночас, Електронна система виконавчих проваджень була запроваджена у 2016 році, та не містить відомостей щодо виконавчих проваджень, при виконанні яких державним виконавцем винесено постанову про накладення арешту на майно та внесені відомості до Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна від 14.11.2008 року. З огляду на викладене неможливо ідентифікувати при виконанні якого виконавчого документу було винесено постанову про арешт майна боржника та внесений відповідний запис до Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна. А термін зберігання завершених виконавчих проваджень становить три роки, які в подальшому були знищені. Відтак, орган ДВС не має законних підстав для прийняття рішення про припинення чинності арешту. Тому, на підставі ч.5 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» позивачеві рекомендовано звернутись до суду для зняття вищеозначеного арешту з квартири. 
Відповідно до Архівної довідки Одеського державного нотаріального архіву від 03.07.2024 року № 1604/01-18 Постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 10.02.2004 року стосується накладення арешту на все майно, що належить ОСОБА_4 в тому числі на квартиру АДРЕСА_1 при примусовому виконанні виконавчого листа № АЕ-133, виданого 13.04.1992 Київським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_4 аліментів на користь ОСОБА_2 .
Відомості про арешт вказаної квартири були перенесені до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 14.11.2008, реєстраційний номер обтяження 8192161, який міститься в реєстрі й до теперішнього часу.
Також судом встановлено з відомостей Одеського державного нотаріального архіву 13.01.2010 року Першим Приморським відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції винесено Постанову №В-16\68, якою знято арешт зі всього майна та заборону відчуження будь-якого майна, що належить ОСОБА_12 , накладений державним виконавцем постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження б/н від 10.02.2004, реєстраційний номер в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна – 8192173 (при цьому реєстраційний номер обтяження відмінний від номеру обтяження, зазначеного в Реєстрі). Копія зазначеної постанови міститься в матеріалах справи.
Разом з тим, вказана постанова не була реалізована, не внесена до Реєстру речових прав, а відомості з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна не виключені.
Листом Київського районного суду м. Одеси № 1334 від 03.12.2025 року повідомлено, що матеріали цивільної справи № АЕ-133/1992 про стягнення аліментів з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 було знищено за закінченням встановленого терміну зберігання.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
У силу вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту є відновлення становища, яке існувало до порушення.
Як вбачається з вимог ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
У силу вимог ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.
У силу вимог ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
У силу вимог ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Статтею 391 ЦК України передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відновлення порушеного конституційного права на вільне користування своєю власністю є покладення на відповідача обов`язку усунути перешкоди у користуванні майном.
Положеннями ст. 41 Конституції України закріплено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним.
Відповідно до ст. 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно особи, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.
Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 07.07.2021 року у справі № 2-356/12 (провадження № 61-5972св19), від 03.11.2021 року у справі № 161/14034/20(провадження № 61-1980св21), від 22.12.2021 року у справі № 645/6694/15 (провадження № 61-18160св19).
При видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину та на підтвердження цієї обставини від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти, що передбачено підпунктом 4.14 пункту 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиціїУкраїни22.02.2012 року № 296/5.
Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього.
Підпунктом 4.16. пункту 4 глави 10 розділу II Порядку встановлено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.
Відповідно до підпунктом 4.18. пункту 4 глави 10 розділу І Порядку, якщо на спадкове майно накладено арешт судовим чи слідчими органами, видача свідоцтва про право на спадщину затримується до зняття арешту.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 56 Закону України «При виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. 
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. 
Частинами 4-5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» визначені підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.
Таким чином судом встановлено, що арешт на квартиру спадкодавця було накладено в рамках виконання виконавчого листа про стягнення аліментів з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 . При цьому суд не встановив на підставі яких відомостей про право власності було накладено 10.02.2004 року такий арешт на спірне майно, оскільки матеріали справи наявні докази, що дана квартира АДРЕСА_1 , належала не ОСОБА_4 , а належить померлому ОСОБА_3 з 18.03.1992 року, та який не був боржником за виконавчим провадженням.
Також суд враховує, що такий арешт все ж таки було знято державним виконавцем постановою від 13.01.2010 року.
Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що дійсно є перешкоди у отриманні позивачкою спадщини у зв`язку з наявним арештом згідно постанови від 10.02.2004 року, що є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном, а тому позовні вимоги ОСОБА_13 є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Керуючись ст.ст. 15, 16, 317, 319, 321, 386, 391, 1216-1218, 1220, 1261, 1268 ЦК України, ст.ст. 10-13, 44, 79-81, 89, 133, 141, 223, 247, 258, 259, 263-265, 268, 280-282, 354 ЦПК України, суд,
ВИРІШИВ:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Приморський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі, про скасування арешту майна- задовольнити.

Звільнити з-під арешту квартиру  АДРЕСА_1 , а саме: скасувати арешт, який накладений на підставі постанови державного виконавця Приморського районного управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 10.02.2004 року.
Виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис від 14.11.2008 за № 8192161 про арешт квартири АДРЕСА_1 , накладений на підставі постанови державного виконавця Приморського районного управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 10.02.2004, реєстраційний номер обтяження 8192161, реєстратор: Перша одеська державна нотаріальна контора.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду, а в разі, якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення суду складено 12.01.2026 року.

Суддя Домусчі Л.В.