УКРАЇНА
Житомирський апеляційний суд 

Справа №935/951/25 Головуючий у 1-й інст. Щербаченко І. В. 
Номер провадження №33/4805/1026/25
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач Григорусь Н. Й. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2025 року м.Житомир

Суддя Житомирського апеляційного суду Григорусь Н.Й., за участі: захисника – адвоката Ленського І.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Коростишівського районного суду Житомирської області від 24 липня 2025 року, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,
ВСТАНОВИВ:
Постановою судді Коростишівського районного суду Житомирської області від 24 липня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у сумі 605,60 грн на користь держави.
Згідно з постановою судді місцевого суду, ОСОБА_1 14 квітня 2025 року о 22:02 годині в с. Торчин по вулиці Садова, 1 керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора 6820 та від проходження медичного огляду у медичному закладі відмовився під відеозапис, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення. 
Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати, провадження у справі закрити, посилаючись на її незаконність, однобічне та неповне з`ясування судом обставин справи. Апеляційна скарга обґрунтована, зокрема, тим, що він не відмовлявся пройти огляд на стан сп`яніння та наполягав на проходженні огляду. Вважає, що у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП, а вина - недоведена.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення адвоката Ленського І.О., який апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити, перевіривши доводи апеляційної скарги, доходжу висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.
Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до пункту 2.9 а) Правил, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин. 
За правилами частин 2-5 ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних засобів поліцейським із застосуванням технічних засобів відеозапису або у закладах охорони здоров`я.
Згідно вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Висновок судді місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у відмові в проходженні огляду на стан сп`яніння, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 1 ст. 130 КУпАП за обставин, установлених у постанові судді місцевого суду, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами.
Так, з протоколу по адміністративне правопорушення від 14.04.2025 убачається, що 14 квітня 2025 року о 22:02 годині в с. Торчин по вулиці Садова, 1 ОСОБА_1 керував транспортним засобом – HONDA DIO, б/н з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, тремтіння пальців рук та від проходження процедури освідування на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора 6820 та від проходження медичного огляду у медичному закладі відмовився під відеозапис, чим порушив вимоги 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні (а.с. 2).
За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Так, ч. 1 ст. 130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об`єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
За таких обставин, вважаю, що винуватість ОСОБА_1 у порушенні п. 2.5 Правил дорожнього руху України підтверджується наявними у справі доказами, а саме, даними, які містяться: в протоколі про адміністративне правопорушення, в якому зазначено, що останній від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку відмовився (а.с. 2); акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 4); направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння (а.с. 3); копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №4502940 від 14.04.2025 про накладення адміністративного стягнення відносно ОСОБА_1 за вчинення правопорушення відповідальність за яке передбачено ч. 6 ст. 121 КУпАП (а.с. 8);копіями протоколів про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП та ч. 3 ст. 126 КУпАП (а.с. 9, 10); наявним в матеріалах справи відеозаписом з відеореєстратора службового автомобіля та нагрудної камери поліцейського (а.с. 17). 
Також судом першої інстанції допитано особу, яка склала протокол капітан поліції ОСОБА_2 пояснив, що був в складі екіпажу 14.04.2025, зупинили транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 , який від них втікав, колега повідомив останньому його права і обов`язки, запропонували пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 спочатку відмовився, потім сказав, що згоден пройти такий огляд. ОСОБА_2 на запитання захисника про те, що протокол про адміністративне правопорушення роздруковано о 23:01 годині, але до того часу ОСОБА_1 декілька разів сам пропонував пройти огляд на стан сп`яніння пояснив, що фабула протоколу про адміністративне правопорушення пишеться раніше, зміст її зберігається, а протокол можна роздрукувати пізніше, якщо протокол створено, то корегувати його вже неможливо.
 Як встановлено під час апеляційного розгляду, суддя місцевого суду дав належну оцінку всім доказам у справі, проаналізував їх у сукупності та взаємозв`язку з іншими доказами, та дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги відносно того, що він не відмовлявся пройти огляд на стан сп`яніння та наполягав на проходженні огляду, спростовується наявним в матеріалах справи відеозаписом з відеореєстратора нагрудної камери поліцейського, убачається як працівники поліції ОСОБА_1 неодноразово пропонували пройти огляд на місці зупинки та в медичному закладі та він повідомив «випив пляшку пива в обід» та просився, щоб його відпустили і не складали документів. О 22:23 годині працівник поліції запитав ОСОБА_1 чи буде він проходити огляд на місці зупинки транспортного засобу, на що останній відповів, що йому немає сенсу його проходити, о 22:24 годині працівник поліції запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння в медичному закладі, на що останній відмовився, працівники поліції розпочали складання адміністративних матеріалів, що убачається із дослідженого відеозапису. При цьому, ОСОБА_1 постійно повторював працівникам поліції прохання відпустити його та не складати жодних документів. Також, працівником поліції було доступно роз`яснено наслідки такої відмови, права та обов`язки. 
Окрім того, вірно судом звернута увагу не те, що ОСОБА_1 дійсно о 22:51 годині запропонував працівникам поліції пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння, додавши, що не знає навіщо відмовився від проходження такого огляду попередньо, оскільки знає, що це буде, на що йому працівники поліції пояснили, що його відмова вже була зафіксована, матеріали складені, видалити їх неможливо. У судовому засіданні особа, яка склала протокол ОСОБА_2 підтвердив той факт, що якщо фабула протоколу вже складена, корегувати її неможливо, а з приводу часу друкування протоколу, а саме 23:01 година, пояснив, що оскільки фабула протоколу пишеться раніше, зміст її зберігається, а протокол можна роздрукувати пізніше, якщо протокол створено, то корегувати його вже неможливо.
Слід зазначити, що під час судового розгляду достовірно встановлено, що поліціянт виконав всі вимоги чинного законодавства і вжив всі можливі дії в межах закону, порушень з його боку встановлено не було, у свою чергу водій ОСОБА_1 не виконав свій обов`язок, передбачений п. 2.5 ПДР не пройшов на вимогу поліцейського в установленому порядку огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння. Зазначені доводи були предметом розгляду в суді першої інстанції і суд надав їм правильну, повну та неупереджену оцінку, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.
Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленої у справі постанови.
Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, будь-яких вагомих доказів та доводів на спростування правильності висновків суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого  ч. 1 ст. 130 КУпАП, не надано.
Апеляційний суд також наголошує, що порушення Правил дорожнього руху, які мають наслідком відповідальність за ст. 130 КУпАП, є грубим та потенційно небезпечним як для самої особи, яка керує транспортним засобом, що є джерелом підвищеної небезпеки, так і для інших учасників дорожнього руху, тяжкість ймовірних наслідків.
У рішенні, ухваленому 29 червня 2007 року у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства», Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Враховуючи наведене, проходжу до висновку про те, що при розгляді даної справи суддя місцевого суду повною мірою дотримався вимог ст. ст. 245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.
За таких обставин, відсутні підстави для скасування постанови судді місцевого суду відносно ОСОБА_1 .
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Коростишівського районного суду Житомирської області від 24 липня 2025 року - без змін.
Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Н.Й. Григорусь