П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 766/17864/24	

Категорія: 113070100 Головуючий в 1 інстанції: Булах Є.М.
Місце ухвалення: м. Херсон
Дата складання повного тексту:30.09.2025р.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

у складі:
головуючого – Бітова А.І.
суддів – Лук`янчук О.В.
– Ступакової І.Г.
при секретарі – Алексєєвій Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою виконавчого комітету Миколаївської міської ради на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 30 вересня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Миколаївської міської ради про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до виконавчого комітету Миколаївської міської ради у якому просив скасувати постанову серії MYK №001766 від 10 жовтня 2024 року по справі про адміністративне правопорушення, якою позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн.
Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що вважає постанову незаконною, оскільки контейнер не мав постійного місяця розташування, він не огороджений, його розміщення не відповідає дотриманню відстані розміщення відповідно до житлових будівель, що виключає з його боку можливість дотримання правил паркування визначених у п.15.10 "е" Правил дорожнього руху, так як дотримання в вказаного пункту правил дорожнього руху, обумовлено також дотримання норм законодавства з розташування контейнерних майданчиків та/або контейнерів для збирання побутових відходів, у зв`язку із чим просить скасувати оскаржувану постанову про адміністративне.
Відповідач позов не визнав, вказуючи, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності відповідає вимогам закону, складена повноважним органом, процедура розгляду справи не порушена, а отже підстави для скасування постанови відсутні. 
Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2025 року позов ОСОБА_1 до виконавчого комітету Миколаївської міської ради про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задоволено.
Скасовано постанову виконавчого комітету Миколаївської міської ради серія MYK №001766 від 10 жовтня 2024 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн.
Закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП.
Стягнуто з виконавчого комітету Миколаївської міської ради на користь позивача судовий збір в розмірі 484,48 грн.
В апеляційній скарзі виконавчого комітету Миколаївської міської ради ставиться питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального права, з порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, а також у зв`язку з тим, що висновки суду не відповідають обставинам справи.
Доводи апеляційної скарги:
- порушення підтверджується матеріалами фотофіксації. Фотозйомка (відеозапис) проводилась технічним засобом марки Samsung Galaxy А24 SMA245FZKVSEK. З наявних фотодоказів даного порушення та показань ручного лазерного світловіддалеміра Bosh GLM 50-22 Professional, яким інспектором з паркування Жовтоножко К.В. було здійснено вимір відстані від краю контейнерного майданчику;
- фотодокази, які підтверджують факт вчинення 09 жовтня 2024 року о 15:17:11 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП;
- судом першої інстанції не надано належної оцінки доводам відповідача та наданим доказам.
Учасники справи в судове засідання апеляційного адміністративного суду не з`явилися, про час, дату та місце слухання справи повідомлені належним чином. Враховуючи що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, особиста їх участь в судовому засіданні не обов`язкова. Колегія суддів, у відповідності до ч.2 ст. 313 КАС України, визнає можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін.
Згідно ч.4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги виконавчого комітету Миколаївської міської ради, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Судом першої інстанції встановлені, судом апеляційної інстанції підтверджені, учасниками апеляційного провадження неоспорені наступні обставини.
10 жовтня 2024 року виконавчим комітетом Миколаївської міської ради винесено постанову про адміністративне правопорушення серії MYK №001766 від 10 жовтня 2024 року, якою на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн.
Відповідно до зазначеної постанови, позивач 09 жовтня 2024 року о 15:17 год. за адресою: вулиця Героїв Рятувальників, 14 в м. Миколаєві, порушив правила стоянки, а саме здійснив стоянку транспортного засобу, ближче 5 метрів від контейнерних майданчиків та/або контейнерів для збирання відходів, чим порушив п.15.10 "е" Правил дорожнього руху, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП.
Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що вина позивача у порушенні Правил дорожнього руху визначеному рішенням органу місцевого самоврядування не доведена належними та допустимими доказами, а постанова у справі про адміністративне правопорушення відносно позивача сама по собі не доводить наявність в діях позивача події і складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП, що є безумовною підставою для скасування рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 6-12, 77 КАС України, ст.7, ч.1 ст. 9, ч.1 ст. 14-2, ст. 245, ч.1 ст. 152-1, ст.ст. 252, 279-1, 280 КУпАП, ч.5 ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року №3353-XII.
Колегія суддів відхиляє доводи апелянта, виходячи з наступного.
Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.
Частинами 1, 2 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, коли маються підстави для звільнення від доказування. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється ст. 7 КУпАП, якою визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції інспектора з паркування, здійснюється на основі суворого додержання принципу законності.
Згідно ч.1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
За змістом ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів (ч.1 ст. 247 КУпАП).
У ст. 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно ч.5 ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року №3353-XII (далі Закон №3353-XII) учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, ПДР та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
За приписами ч.1 ст. 14-2 КУпАП, адміністративну відповідальність за правопорушення правил паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів з функціями запису, зберігання, відтворення і передачі фото-, відеоінформації), несе відповідальна особа фізична особа, за якою зареєстровано транспортний засіб.
Частиною 1 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.
Зазначена норма закону є бланкетною та відсилає до інших джерел права для отримання конкретних вказівок щодо дій, прав та обов`язків.
Відповідно до оскаржуваної постанови, позивач був звинувачений в порушенні правил стоянки, а саме стоянка ближче ніж 5 м від контейнерних майданчиків та/або контейнерів для збирання побутових відходів, місце розміщення або облаштування яких відповідає вимогам законодавства, що встановлено підпунктом "е" п.15.10 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року.
В даному випадку доказуванню підлягає саме факт розташування транспортного засобу на відстані меншій ніж 5 метрів від контейнерних майданчиків та/або контейнерів для збирання побутових відходів, місце розміщення або облаштування яких відповідає вимогам законодавства.
Відповідно до приписів ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, відомостями та інформацією з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також іншими документами.
Як вбачається з матеріалів справи, в порушення зазначених вище вимог процесуального закону відповідачем до суду не надано належних та допустимих доказів, того, що транспортний засіб позивача "Daewoo Lanos", державний номер НОМЕР_1 , знаходився ближче ніж 5 метрів від контейнерних майданчиків та/або контейнерів для збирання відходів, що знаходяться за адресою: вулиця Героїв Рятувальників, 14 в м. Миколаєві.
Колегія суддів зазначає, що будь-яких інших доказів вчинення позивачем даного адміністративного правопорушення відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, на якого, відповідно до процесуального законодавства, покладено обов`язок доведення правомірності своїх рішень та дій, не надано.
Відповідно до правової позиції, яка міститься в постанові Верховного Суду від 08 липня 2020 року по справі №177/525/17 факт визнання особою вини у порушенні ПДР не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень за відсутності інших належних доказів і не звільняє відповідача від доведення правомірності свого рішення.
З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вина позивача у порушенні ПДР визначеному рішенням органу місцевого самоврядування не доведена належними та допустимими доказами, а постанова у справі про адміністративне правопорушення відносно позивача сама по собі не доводить наявність в діях позивача події і складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП.
Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Стаття 62 Конституції України передбачає, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 .
Колегія суддів не змінює розподіл судових витрат відповідно ст. 139 КАС України.
Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 272, 286, 308, 310, п.1 ч.1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, –

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу виконавчого комітету Миколаївської міської ради залишити без задоволення, а рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 30 вересня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 27 січня 2026 року.

Головуючий: Бітов А.І.

Суддя: Лук`янчук О.В.

Суддя: Ступакова І.Г.