КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Апеляційне провадження: Доповідач - Кафідова О.В.
33/824/900/2026 

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ  Справа № 759/27688/25

27 січня 2026 року Київський апеляційний суд у складі судді Судової палати з розгляду цивільних справ Кафідової О.В.
при секретарі Можарівській М.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Святошинського районного суду м. Києва від 27 листопада 2025 року в справі про адміністративне правопорушенняза ст.124 КУпАП відносно      ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України,, який проживає за адресою:  АДРЕСА_1 ,-

в с т а н о в и в:

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 27 листопада 2025 року визнано винуватим  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850.00 грн. (вісімсот п`ятдесят гривень нуль копійок).
Стягнуто з      ОСОБА_2 на користь держави (стягувач: Державна судова адміністрація України, код ЄДРПОУ 26255795, місце знаходження: вул. Липська, 18/5, м. Київ, 01601) судовий збір за винесення постанови про накладення адміністративного стягнення у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.
Не погоджуючись з такою постановою суду першої інстанції, 17 грудня 2025 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Святошинського районного суду м. Києва від 27 листопада 2025 року та закрити провадження у справі.
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що постанова суду першої інстанції ухвалена з неповним з`ясуванням обставин справи. 
Зазначає, що протокол серії АПР1 № 502093 складено у порушення п. 4 Розділу IX Наказу МВС № 13954, а саме не вказано в схемі місця ДТП, яка є невід?ємною частиною протоколу ширина проїжджої частини разом з роздільними смугами, ширина тротуарів, узбіччя; розташування дорожньої розмітки; розташування дорожніх знаків та інших засобів технічного регулювання дорожнього руху; тип транспортного засобу, а відомості про власника транспортного засобу НОМЕР_1 не відповідають дійсності. Цим також порушується п. 7 Розділу ІХ Наказу МВС N?13954, оскільки не встановлені всі обставини скоєння ДТП.
Окрім того, у порушення п. 2 Розділу ІІ та п. 1 Розділу ІХ Наказу МВС № 1395, схема місця ДТП, як невід?ємна і важлива частина самого протоколу, не підписана особою, яка складала протокол.
Вказує на те, що з характеру ушкоджень на автомобілях, випливає, що транспортний засіб МАН НОМЕР_1 перебував у русі на перехресті, а транспортний засіб БВМ A15754МЕ знаходився у нерухомому стані, надаючи перевагу у русі вантажівці. Тобто, водій транспортного засобу МАН НОМЕР_1 виконував маневр повороту з проспекту Відрадного - вулицю Бунге, в той час коли водій транспортного засобу БВМ A15754МЕ був в нерухомому стані і надавав йому перевагу у русі.
Вважає, що водій транспортного засобу МАН НОМЕР_1 не розрахував габарити свого транспортного засобу та через неуважність та/чи недосвідченість та спричинив наїзд/зіткнення і пошкодження двох транспортних засобів, хоч міг цього уникнути або не допустити.
Також в апеляційній скарзі просив суд поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції.
В обґрунтування заявлених вимог зазначав, що копію оскаржуваної постанови апелянт отримав 08.12.2025.
З огляду на вище викладене просив суд поновити строк на апеляційне оскарження. 
За положенням ст. 287 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 цього Кодексу, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим.
Постанова суду про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржена за правилами, визначеноми цим Кодексом.
Згідно частини 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.
В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу- ст. 289 КУпАП.
З матеріалів справи вбачається, що в судовому засіданні 27 листопада 2025 року ОСОБА_1 присутній не був. В матеріалах справи відсутні докази направлення копії оскаржуваної постанови ОСОБА_1 . 
До апеляційної скарги ОСОБА_1 долучив докази отримання копії постанови суду першої інстанції 08 грудня 2025 року.
Дослідивши матеріали справи, доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що доводи є обгрунтованими, а тому наявні підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, оскільки строк було пропущено з поважних причин.
В судове засідання з`явився захисник  ОСОБА_1 адвокат Балдинюк Володимир Васильович, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити. 
Заслухавши доповідь судді Кафідової О.В., вислухавши пояснення захисника перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
З протоколу про адміністративне правопорушення ЕПР №1 №502093 від 03.11.2025 вбачається, що ОСОБА_1 03.110.2025 року приблизно о 10:52 год., в м. Києві по вул. Родини Бунге, керуючи транспортним засобом - автомобілем "БМВ", д.н.з. НОМЕР_2 , при виїзді на нерегульоване перехрестя з просп. Відрадний не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, не реагував на її зміну, не надав переваги в русі автомобілю "МАН", д.н.з НОМЕР_1 , який рухався по головній дорозі, що призвело до зіткненян та пошкодження зазначених транспортних засобів, чим порушив п. п. 2.3 б, 16.11 ПДР України. 
До вказаних протоколів були додані: схема місця ДТП, пояснення  ОСОБА_3 та пояснення ОСОБА_1 .
На схемі місця ДТП графічно зображені та зафіксовані об`єкти, дані про обставини дорожньої пригоди (ділянка дороги, де сталася дорожньо-транспортна пригода, сталі орієнтири, до яких на схемі здійснена прив`язка об`єктів, транспортні засоби, причетні до ДТП, координати їх розміщення відносно елементів проїзної частини та інше), зазначено дані транспортних засобів та відомості про їх пошкодження.
Як вбачається зі схеми ДТП та пошкоджень транспортних засобів, автомобіль BMW, державний номерний знак НОМЕР_2 має пошкодження передня ліва фара, передній бампер, накладка переднього бампера, парктронік лівий, передне ліве крило, пластикова арка лівого крила. На автомобілі «MAN», державний номерний знак НОМЕР_1 є потерпості бокового відбійника.
З письмових пояснень  ОСОБА_3 , які він надав на місці ДТП вбачається, що він рухався по вул. Відрадній, повертав ліворуч з головної дорого на вул. Родини Бунге. Іншій автомобіль не виконав вимогу знаку 2.1 в результаті чого сталось ДТП. 
З письмових пояснень ОСОБА_1 , які він надав на місці ДТП вбачається, що він їхав зі сторони вул. Родини Бунге в сторону вул. Відрадна. При підїзді до перехрестя ввімкнув лівий показник повороту та зупинився. Праворуч на вул. Відрадній стояв автомобіль «MAN», державний номерний знак НОМЕР_1 . Він моргнув, що пропускає. ОСОБА_1 почав рух, під`їхавши ближче до перехрестя, вантажівка почала рух, ОСОБА_1 зупинився і почав рух назад щоб звільнити рух для вантажівки. В цей момент відбувся удар.
Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП та накладаючи на нього адміністративне стягнення, суд першої інстанції посилався на те, що  ОСОБА_1  є винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, правопорушник підлягає адміністративній відповідальності, підстав, що виключають адміністративну відповідальність згідно ст. 17 КУпАП не встановлено, терміни притягнення до адміністративної відповідальності не закінчилися.
Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Так, згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
При ухваленні рішення у справі про адміністративні правопорушення, суд повинен дотримуватись принципу повноти дослідження обставин справи, що суттєво впливає на об`єктивність рішення, а також на здобуття достатньої сукупності доказів, які обґрунтовують зроблені у даному рішенні висновки, як такі, що не залишають сумнівів.
Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, яка встановлена під час її розгляду, виключає будь - яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, а також того, що інкриміноване правопорушення було вчинене саме особою відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення.
Відповідно до ст. 251 КУпАП,доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
Розділом 2 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України 10.10.2001 року за №1306 передбачено обов`язки водіїв транспортних засобів.
Пунктами 1.3 та 1.9 Правил дорожнього руху встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Диспозиція ст. 124 КУпАП є бланкетною, оскільки містить посилання на Правила дорожнього руху, а тому для визначення суті правопорушення та вирішення питання про наявність в діях особи складу адміністративного правопорушення необхідно встановити, які пункти Правил дорожнього руху були порушені особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, та у чому полягали такі порушення.
Склад правопорушення, за який передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП, передбачає наявність трьох елементів об`єктивної сторони (протиправне діяння): 1) порушення Правил дорожнього руху, 2) наслідки у вигляді, зокрема, пошкодження транспортних засобів, 3) наявність причинно-наслідкового зв`язку між порушенням Правил дорожнього руху та наслідками.
Таким чином, настання наслідків дорожньо-транспортної пригоди у вигляді пошкодження транспортних засобів мають бути обумовлені саме порушенням певним учасником дорожнього руху Правил дорожнього руху, тобто, має бути наявний прямий чи опосередкований причинно-наслідковий зв`язок між діями та наслідками.
Характеризуючою ознакою дорожньо-транспортної пригоди є те, що при зіткненні двох або більше транспортних засобів, порушення ПДР може бути допущено усіма його учасниками, але у причинно-наслідковому зв`язку із пригодою можуть бути порушення одного із водіїв.
Причинно-наслідковий зв`язок між пригодою та порушенням ПДР встановлюється у кожному конкретному випадку на підставі повного і всебічного дослідження доказів зібраних працівниками поліції та наданих учасниками. Тобто, тільки ті порушення ПДР, які є причиною настання цих наслідків, а отже перебувають із ними у причинному зв`язку.
З протоколу про адміністративне правопорушення ЕПР №1 №502093 від 03.11.2025 вбачається, що ОСОБА_1 03.110.2025 року приблизно о 10:52 год., в м. Києві по вул. Родини Бунге, керуючи транспортним засобом - автомобілем "БМВ", д.н.з. НОМЕР_2 , при виїзді на нерегульоване перехрестя з просп. Відрадний не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, не реагував на її зміну, не надав переваги в русі автомобілю "МАН", д.н.з НОМЕР_1 , який рухався по головній дорозі, що призвело до зіткненян та пошкодження зазначених транспортних засобів, чим порушив п. п. 2.3 б, 16.11 ПДР України. 
Відповідно до п. 1.10 ПДР перехрестя - місце перехрещення, прилягання або розгалуження доріг на одному рівні, межею якого є уявні лінії між початком заокруглень країв проїзної частини кожної з доріг. Не вважається перехрестям місце прилягання до дороги виїзду з прилеглої території.
Пунктом 2.3 Б ПДР України визначено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.
Відповідно до п. 16.11 ПДР України на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.
Відповідно до схеми місця ДТП, автомобіль "БМВ", д.н.з. НОМЕР_2 знаходиться поза межами перехрестя, оскільки перехрестя - це уявна лінія, яка починається з місць заокруглення перехрестя. Відповідно до схеми з місця ДТП автомобіль "БМВ", д.н.з. НОМЕР_2 повністю за межами перехрестя, а тому він порушив правила дорожнього руху, оскільки відповідно до вимог знаку 2.1 "Дати дорогу" мав зупинитись та перевірити наявність транспортних засобів, які рухаються по головній дорозі. Разом з тим, не переконавшись в безпеці даного маневру, виїхав на нерегульоване перехрестя та здійснив зіткнення з автомобілем "МАН", д.н.з НОМЕР_1 . Відповідно до пояснень, ОСОБА_1 вказував на те, що автомобіль "МАН", д.н.з НОМЕР_1 надав йому право перетину перехрестя проблисковими маячками фар, разом з тим, в матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують пояснення ОСОБА_1 .
Висновок судді першої інстанції про порушення ПДР та вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, ґрунтується на перевірених і досліджених в судовому засіданні доказах, яким суддею надано належну оцінку.
Матеріалами справи підтверджується факт дорожньо-транспортної пригоди за участю водія ОСОБА_1 , який керував автомобілем "БМВ", д.н.з. НОМЕР_2 , що по суті в апеляційній скарзі не оспорюється.
У відповідності до національного законодавства протокол про адміністративне правопорушення, в силу положень статті 251 КУпАП є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді судом справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.
З урахуванням правової позиції, викладеній в рішенні ЄСПЛ по справі «Карелін проти Російської Федерації» протокол про адміністративне правопорушення не може визнаватись автоматично недопустимим доказом, а підлягає оцінці із сукупністю з іншими доказами.
Суддя, встановлюючи обставини справи, покладався зокрема на пояснення учасників цієї пригоди. У відповідності до схеми місця ДТП, змальовано ділянку дороги, на якій було вчинене адміністративне правопорушення; розташування транспортних засобів.
Апеляційний суд вважає, що протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали по документуванню адміністративного правопорушення складено відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції.
Дослідивши вказані докази та надавши їм належну правову оцінку, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про порушення правил дорожнього руху  ОСОБА_1 , що перебувало у причинному зв`язку із наслідками даної дорожньо-транспортної пригоди, а також про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та на законних підставах наклав на водія стягнення, належним чином мотивувавши своє рішення.
Наявні в матеріалах справи докази у своїй сукупності підтверджують факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, об`єктивних підстав ставити під сумнів наявні в матеріалах справи докази у суду не має. Сутність вчиненого правопорушення у протоколі про адміністративне правопорушення викладена із належною повнотою та відповідає диспозиціїст. 124 КУпАП.
Обставини ДТП повністю підтверджуються: протоколом по адміністративне правопорушення та схемою місця ДТП.
Дані докази, на думку апеляційного суду, є належними та допустимими, оскільки отримані в порядку, передбаченому законом, та прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, а також інших обставин, які мають значення для справи.
Доводи апеляційної скарги скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.
Порушень вимог процесуального права, які б могли слугувати підставами для скасування постанови, не встановлено.
Враховуючи сукупність наведених обставин, апеляційний суд вважає, що вина ОСОБА_4 у порушенні нимп. 13.1 ПДР та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАПдоведена, підстав для скасування постанови судді суду першої інстанції апеляційним судом не встановлено, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін. Підстави для закриття провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, про що заявляються вимоги в апеляційній скарзі, відсутні.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

у х в а л и в:
Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Святошинського районного суду м. Києва від 27 листопада 2025 року.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Святошинського районного суду м. Києва від 27 листопада 2025 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її ухвалення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя: