МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 січня 2026 р.  	№ 400/6532/25 	
м. Миколаїв
Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Величка А.В., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу
за позовом	Військової частини НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 , 	
до відповідача	ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 , 	
про	стягнення 219 637,39 грн,	

ВСТАНОВИВ:
Військова частина НОМЕР_2 до суду з позовом до ОСОБА_1 в якому просить стягнути з ОСОБА_1 на користь військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) суму нанесених збитків державі внаслідок безпідставного набуття коштів у розмірі 219637,39 грн (двісті дев`ятнадцять тисяч шістсот тридцять сім гривень 39 коп).
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач отримував грошове забезпечення та додаткову винагороду за період з 01.09.2022 по 30.09.2022 в сумі 219637,39 грн. без належних на те підстав.
Відповідачем відзив на позов подано не було.
Про відкриття провадження у справі відповідач повідомлявся належним чином за адресою місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному демографічному реєстрі, однак поштове відправлення було повернуто суду з незалежних від суду причин.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.
ОСОБА_1 наказом командира військової частини НОМЕР_4 (по особовому складу) від 07.05.2022 № 43-РС призначений на посаду стрільця - санітара 1 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 3 стрілецької роти НОМЕР_5 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 .
Під час виконання бойового завдання 27.07.2022 відповідач отримав легке поранення, внаслідок чого відповідача було евакуйовано до медичної роти військової частини НОМЕР_1 , в якій він проходив курс лікування до 03.08.2022.
Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 03.08.2022 № 433, солдат ОСОБА_1 вибув з підрозділу 3 стрілецької роти НОМЕР_5 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , з району населеного пункту АДРЕСА_3 , на лікування до лікарсько- сестринської бригади № НОМЕР_6 Військово-мобільного госпіталя військової частини НОМЕР_7 , АДРЕСА_4 .
Листом №591/104 від 08.01.2025 військова частина НОМЕР_7 повідомила - солдат ОСОБА_1 за період з 03.08.2022 по теперішній час за медичною допомогою не звертався, військово-лікарську комісію у військовій частині НОМЕР_7 не проходив. Військова частина НОМЕР_8 АДРЕСА_3 листом за вх №983 від 16.02.2024 надала інформацію, що солдат ОСОБА_1 на стаціонарному лікуванні у військовій частині НОМЕР_8 , в тому числі у цивільних закладах охорони здоров`я зони відповідальності, в період з 05.08.2022 по теперішній час не перебував, військово-лікарську комісію у військовій частині НОМЕР_8 в період з 05.08.2022 по теперішній час не проходив.
У зв`язку із цим, за фактом неповернення з лікувального закладу відповідача, проведене службове розслідування, наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 17.01.2025 №87 про результати службового розслідування. До Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 62025050010011468 від 21.03.2025 внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення, правова кваліфікація - частина 5 статті 407 Кримінального кодексу України.
В ході проведення службового розслідування за фактом неповернення з лікувального закладу відповідача - солдата ОСОБА_1 , виявлено факт переплати відповідачу грошового забезпечення та додаткової винагороди, всього у розмірі 219637,39 грн (двісті дев`ятнадцять тисяч шістсот тридцять сім гривень 39 коп), а саме: 112982,29 грн - грошове забезпечення та додаткова винагорода за період з 03.08.2022 по 31.08.2022; 44620,70 грн грошове забезпечення та додаткова винагорода за період з 01.09.2022 по 30.09.2022; 14620,70 грн грошове забезпечення з 01.10.2022 по 31.10.2022; 14763,70 грн грошове забезпечення з 01.11.2022 по 30.11.2022; 662,50 грн - грошове забезпечення з 01.12.2022 по 31.12.2022; 662.50 грн грошове забезпечення з 01.01.2023 по 31.01.2023; 662.50 грн грошове забезпечення з 01.02.2023 по 28.02.2023; 662.50 грн грошове забезпечення з 01.03.2023 по 31.03.2023.
З письмового пояснення командира 3 стрілецької роти НОМЕР_5 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , лейтенанта ОСОБА_2 вбачається, що 30.01.2024 за наслідками проведення звірки з фінансово-економічною службою військової частини НОМЕР_1 встановлено, що солдат ОСОБА_1 знаходиться у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 .
На час прийняття посади командира 3 стрілецької роти НОМЕР_5 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 лейтенантом ОСОБА_2 , відсутні відомості про перебування на посаді в підрозділі 3 стрілецької роти 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 відповідча. Проте, після вибуття відповідача 03.08.2022 з підрозділу 3 стрілецької роти 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 до лікувального закладу, місцезнаходження солдата не відоме, на телефонні дзвінки останній не відповідає.
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 15.06.2025 №772, солдата ОСОБА_1 стрільця-санітара 1 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 3 стрілецької роти 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 визнано таким, що з 03.08.2022 по теперішній час без поважних причин відсутній на військовій службі, вчасно не з`явився до військової частини в умовах воєнного стану. Наслідком вказаних дій відповідача є факт переплати грошового забезпечення та додаткової винагороди, тобто завдання шкоди Державному бюджету України. Позивач вважає, що вказані кошти набуті відповідачем безпідставно, тому звернувся до суду з даним позовом.
Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зважає на таке.
Згідно частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбаченіКонституцієюта законами України.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюєтьсяЗаконом України 25.03.1992 № 2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі - Закон № 2232-XII).
Приписами частини 1статті 2 Закону № 2232-XII визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Відповідно до частини 4статті 2 Закону № 2232-XII порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Порядок та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України визначені Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260 (далі - Порядок № 260).
Зокрема, згідно із пунктом 12 розділу І Порядку № 260 - військовослужбовцям, які тимчасово вибувають з військової частини зі збереженням грошового забезпечення за місцем служби, щомісячні додаткові види грошового забезпечення, які мають постійний характер, виплачуються за весь період такого вибуття.
Отже, на період вибуття військовослужбовця на лікування, за військовослужбовцем зберігається виплата грошового забезпечення.
Водночас, пунктом 15 розділу І Порядку №260, визначено - грошове забезпечення не виплачується за час відсутності на службі без поважних причин одну добу і більше. Військовослужбовцям, які самовільно залишили військові частини або місця служби, виплата грошового забезпечення призупиняється з дня самовільного залишення військової частини або місця служби та поновлюється з дня повернення.
Відповідно до пункту 15 розділу XXXIV Порядку №260, до наказів про виплату додаткової винагороди не включаються військовослужбовці, зазначені у пункті 2 цього розділу, які: самовільно залишили військові частини, місця служби (дезертирували), - за місяць, у якому здійснено порушення, та за весь період самовільного залишення військової частини або місця служби (дезертирства), включаючи місяць повернення, оголошеного наказом командира (начальника).
Аналогічні норми встановлені окремим дорученням Міністра оборони України від 23.06.2022 №912/з/29 (пункт 9.4).
Крім цього, за невихід на службу без поважних причин таким військовослужбовця не виплачується щомісячна премія (пункт 5 розділу XVI Порядку № 260).
Відповідач ОСОБА_1 безпідставно набув грошові кошти військової частини НОМЕР_1 у формі виплат, на які відповідач не мав права, зокрема грошове забезпечення та додаткову винагороду у розмірі 219 637,39 грн (двісті дев`ятнадцять тисяч шістсот тридцять сім гривень 39 коп).
Частиною 1 статті 1212 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) врегульовано - особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно.
Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов:1)набуття або збереження майна,2) набуття або збереження за рахунок іншої особи, 3)відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акту, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).
Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала.
Статтею 1215 ЦК України визначені види безпідставно набутого майна, що не підлягають поверненню. Термін “майно”, що вживається в частині першій статті, має на увазі як предмети зовнішнього матеріального світу (матеріальні об?єкти), так і майнові або зобов?язальні права (наприклад, право власності на речі чи гроші; право вимоги виконання зобов`язань третіми особами тощо). Згідно із частиною першою статті 1212 ЦК України, не підлягає поверненню заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.
Тобто, законодавцем передбачені два винятки із цього правила:1)якщо виплати відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки особи, яка проводила таку виплату;2)у разі недобросовісності набувача такої виплати.
У постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 № 13 “Про практику застосування судами законодавства про працю” надається роз`яснення поняттю лічильної (рахункової) помилки - це помилка, яка була допущена під час проведення арифметичних підрахунків. До лічильних помилок, наприклад, належать неправильності в обчисленнях, дворазове нарахування заробітної плати за один і той самий період тощо.
Однак, службовим розслідуванням, проведеним у військовій частині НОМЕР_1 , не встановлені факти лічильної помилки. Навпаки, розслідуванням підтверджуються обставини недобросовісності набувача, а саме солдат ОСОБА_1 залишив військову частину НОМЕР_1 для проходження лікування, але до лікувального закладу не прибув, до військової частини НОМЕР_1 не повернувся.
Недобросовісність набувача, в даному випадку, солдата ОСОБА_1 , підтверджується відсутністю на службі без поважних причин з 03.08.2022 по теперішній час і відсутністю документів, що підтверджують поважність причин, через які відповідач з 03.08.2022 не проходить ні лікування, ні військову службу.
Підстави та порядок притягнення військовослужбовців до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, під час виконання ними службових обов`язків, визначає Закон України “Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі” від 03.10.2019 №160-ІХ (далі - Закон №160-ІХ).
За змістом статті 1 Закону №160-ІХ, матеріальна відповідальність - вид юридичної відповідальності, що полягає в обов`язку військовослужбовців та деяких інших осіб покрити повністю або частково пряму дійсну шкоду, що було завдано з їх вини шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків, а також додаткове стягнення в дохід держави як санкція за протиправні дії у разі застосування підвищеної матеріальної відповідальності.
Пряма дійсна шкода (далі - шкода) - це збитки, завдані військовій частині, установі, організації, закладу шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна, погіршення або зниження його цінності, а також витрати на відновлення чи придбання військового та іншого державного майна замість пошкодженого або втраченого, надлишкові виплати під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків.
Відповідно до частини 1 статті 3 Закону № 160-ІХ, підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність. Проведеними службовими розслідуваннями не встановлено обставин, що виключають матеріальну відповідальність відповідача ОСОБА_1 .
Статтями 3, 4 Закону №160-ІХ регламентовано - переведення особи до іншого місця служби чи її звільнення з посади або служби не може бути підставою для звільнення її від матеріальної відповідальності, встановленої законом. Особа може бути притягнута до матеріальної відповідальності протягом трьох років з дня виявлення завданої шкоди.
Особа несе матеріальну відповідальність у повному розмірі завданої з її вини шкоди в разі виявлення нестачі, розкрадання, умисного знищення, пошкодження чи іншого незаконного використання військового та іншого майна, у тому числі переданого під звіт для зберігання, перевезення, використання або для іншої мети, здійснення надлишкових виплат грошових коштів чи вчинення інших умисних протиправних дій (пункт 1 частини 1 статті 6 Закону №160-ІХ)
Згідно із частин 1, 2 статті 10 Закону №160-ІХ, відшкодування шкоди, завданої особою, здійснюється на підставі наказу командира (начальника) шляхом стягнення сум завданої шкоди з місячного грошового забезпечення винної особи. У разі звільнення особи, притягнутої до матеріальної відповідальності, зі служби або у разі, якщо рішення про притягнення до матеріальної відповідальності особи не прийнято до її звільнення зі служби, відшкодування завданої шкоди здійснюється в судовому порядку в разі відмови особи від її добровільного відшкодування або в іншому встановленому законом порядку (стаття 12 Закону №160-ІХ).
За змістом наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 15.06.2025 №772, відсутня згода солдата ОСОБА_1 добровільно повернути надлишково виплачені кошти.
Отже, обов`язок повернути безпідставно отримане майно є різновидом цивільно- правової санкції, а не мірою відповідальності. Тому наявність вини в поведінці особи, що безпідставно збагатіла, не вимагається. Означена цивільно-правова санкція застосовується і в тих випадках, коли безпідставне набуття майна є результатом події, поведінки самого потерпілого або третіх осіб. Для виникнення зобов?язання з безпідставного збагачення необхідна наявність хоча б двох умов: перше - збільшення або збереження майна однією стороною (набувачем), з одночасним зменшенням його у іншої сторони (потерпілого); друге - відсутність правової підстави (юридичного факту) для збагачення або збагачення за підставою, яка згодом відпала. Відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.
Таким чином, дії солдата, який порушив вимоги статей 17, 65 Конституції України, статей 1, 2 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу”, положень Військової присяги, статей 11, 16, 127, 128, 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статей 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, а саме усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно- небезпечні наслідки та бажаючи їх настання з мотивів небажання переносити труднощі військової служби поєднані з особистою недисциплінованістю та несумлінним ставленням відповідача до виконання службових обов`язків, призвели до нанесення збитків державі у розмірі 219 637,39 грн. 
Викладене свідчить про те, що між сторонами по справі виник спір з приводу стягнення збитків, завданих особою державі під час проходження військової служби, а тому цей спір є публічно-правовим та підлягає розгляду в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України.
Враховуючи вищевикладене, на підставі зібраних та досліджених доказів, аналізу чинного законодавства, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню 
У відповідності до вимог частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Оскільки спір вирішено на користь суб`єкта владних повноважень, а також за відсутності витрат позивача суб`єкта владних повноважень, пов`язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати (судовий збір), відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 
ВИРІШИВ:
1. Позов Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_3 ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_9 ) задовольнити.
2. Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_9 ) на користь Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) суму нанесених збитків державі внаслідок безпідставного набуття коштів у розмірі 219 637,39 грн (двісті дев`ятнадцять тисяч шістсот тридцять сім гривень 39 коп). 
3.Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя А.В. Величко