ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2026 року
м. Хмельницький

Справа № 673/980/25
Провадження № 22-ц/820/331/26

Хмельницький апеляційний суд у складі
суддів судової палати з розгляду цивільних справ
Спірідонової Т.В. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Костенка А.М.,
розглянув в порядку частини 1 статті 369 ЦП України цивільну справу №673/980/25 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ВВС-Факторинг» на рішення Деражнянського районного суду Хмельницької області від 04 листопада 2025 року, в складі судді Грицишиної Л.В., за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВВС-Факторинг» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:
Описова частина
Короткий зміст позовних вимог 
У вересні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ВВС-Факторинг» звернулося до суду з позовом, в якому просило стягнути з відповідачки  ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №9070882 від 11 серпня 2021 року у розмірі 7891,24 грн, з яких: 6710 грн – розмір заборгованості на дату відступлення права вимоги, 1178 грн – сума нарахованих відсотків, 3,24 грн – 3% річних.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 11 серпня 2021 року між ТОВ «ФК «Арагон» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №9070882, відповідно до якого ТОВ «ФК «Арагон» надав відповідачці у тимчасове платне користування грошові кошти в сумі 2000 грн строком на 15 днів зі сплатою відсотків від суми кредиту за кожний день користування кредитом, починаючи з першого дня надання суми кредиту позичальнику та до закінчення строку, на який видавався кредит. Кредитний договір укладений у формі електронного документу та підписаний відповідачкою за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. ТОВ «ФК «Арагон» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі та надало ОСОБА_1 кредит у розмірі 2000 грн, шляхом перерахування їй грошових коштів на її банківську картку. 19 січня 2022 року між ТОВ «ФК «Арагон» та ТОВ «ВВС-Факторинг» укладено договір про надання фінансових послуг факторингу №19/01/2022, відповідно до якого до ТОВ «ВВС-Факторинг» перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №9070882 від 11 серпня 2021 року.
Позивач зазначає, що ОСОБА_1 не виконала своїх зобов`язань за кредитним договором, у зв`язку з чим станом на 08 січня 2025 року виникла заборгованість у розмірі 7888 грн, з яких: 6710 грн – розмір заборгованості на дату відступлення права вимоги, 1178 грн – сума нарахованих відсотків. Крім того, оскільки відповідачка прострочила виконання грошового зобов`язання, тому на підставі статті 625 ЦК України позивачем нараховано 3,24 грн – 3% річних від простроченої суми за період із 19 січня 2022 року по 24 лютого 2022 року.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Деражнянського районного суду Хмельницької області від 04 листопада 2025 року в задоволенні позову відмовлено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ВВС-Факторинг» на користь ОСОБА_1 15000 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Рішення суду першої інстанції мотивоване відсутністю будь-яких належних та допустимих доказів, які підтверджують факт надання ОСОБА_1 кредитних коштів та розмір її заборгованості перед позивачем за вказаним кредитним договором. При визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу суд першої інстанції виходив з того, що адвокатом Заплітною І.А. надано відповідачці Кувшіновій І.Б. юридичні послуги щодо проведення усної консультації, підготовки та подання адвокатського запиту, відзиву та участі в судових засіданнях на загальну суму 15 000 грн. Представник позивача був належним чином обізнаний про вимоги відповідача щодо стягнення витрат на правничу допомогу, проте у заперечень щодо розміру витрат, понесених відповідачкою на професійну правничу допомогу до суду не подав, тому у суду були відсутні правові підстави для їх зменшення. 

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
В апеляційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю «ВВС-Факторинг», посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу та ухвалити в цій частині нове судове рішення про відмову у задоволенні заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Узагальнення доводів апеляційної скарги
Апеляційна скарга обґрунтована невідповідністю висновків суду обставинам справи, неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи
Зазначає, що представником відповідачки – адвокатом Заплітною І.А. було надано юридичні послуги на загальну суму 15000 грн, з яких: усна консультація – 1000 грн; підготовка та подання адвокатського запиту – 2000 грн; підготовка та подання відзиву на позовну заяву – 10000 грн; участь в судових засіданнях в режимі відеоконференції – 1000 грн. Разом з тим, така послуга, як підготовка та подання адвокатського запиту до АТ «Таксомбанк» охоплюється діями адвоката щодо підготовки та подання відзиву на позовну заяву, виокремлення адвокатом такої послуги як самостійного виду є необґрунтованим. Зміст відзиву на позовну заяву об`ємом в чотири сторінки фактично зводиться до опису обставин справи, цитування норм ЦК України та практики Верховного Суду. Вважає, що вартість такої послуги 10000 грн є завищеною та неспівмірною. Крім того, жодний з наданих документів на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу не містить посилання, що надані послуги надані в рамках справи №673/980/25 за позовом ТОВ «ВВС–Факторинг» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Зокрема, наданий договір про надання правничої допомоги №36/25 не містить жодного посилання на справу №673/980/25, як і акт прийому-передачі наданих послуг від 31 жовтня 2025 року не містить жодного зазначення в якій справі проведено усну консультацію, підготовлено та подано адвокатський запит, відзив на позовну заяву, а також в якій саме справі адвокат брав участь в режимі відеоконференції. Таким чином, стороною відповідача документально не підтверджено, що ОСОБА_1 понесла зазначені витрати саме у цій справі. 
Зазначає, що при розгляді справи в суді першої інстанції відбулось два судових засідання, на яких представник відповідачки був присутній лише один раз (09.10.2025 та яке тривало 31 хвилину). Участь адвоката в судовому засіданні в режимі відеоконференції також не може свідчити про складність виконаних послуг адвокатом. В матеріалах справи відсутні докази часткової оплати послуг адвоката в розмірі 7000 грн, про яку зазначено в акті наданих послуг. При цьому представником відповідачки не надано, а в матеріалах справи не міститься додаткова угода №25770841132 до договору, як це зазначено в судовому рішенні. Також в матеріалах справи відсутні документи на підтвердження сплати послуг адвоката (квитанція до прибуткового касового ордеру/касовий ордер/платіжне доручення). Таким чином, представник Кувшінової І.Б. не надав обґрунтованих розрахунків понесених відповідачкою витрат, інших документів, що підтверджують співмірність обсягів та вартості наданих послуг або витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги. Понесені витрати не відповідають обсягу наданих послуг та виконаних робіт, а заявлений розмір витрат є необґрунтованим та недоведеним.

Процесуальні дії апеляційного суду
Ухвалами Хмельницького апеляційного суду від 16 грудня 2025 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ВВС-Факторинг» та справу призначено до судового розгляду.
Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Згідно з частиною 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Враховуючи викладене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до положень статті 369 ЦПК України, за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Узагальнені доводи та заперечення учасників справи
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Вважає безпідставними доводи апелянта про відсутність доказів понесення витрат на професійну правничу допомогу. Факт часткової оплати правничої допомоги у розмірі 7000 грн підтверджується платіжною квитанцією, яка була долучена до матеріалів справи. Вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Ціна позову у цій справі становила 66000 грн, що свідчить про істотне значення спору для відповідачки. Позовна заява містила значний обсяг матеріалів, а саме 17 додатків, які потребували ретельного аналізу. Таким чином, підготовка відзиву не зводилася до механічного цитування норм права, а передбачала комплексний правовий та фінансовий аналіз матеріалів справи, що впливає на оцінку розумності та співмірності витрат на правничу допомогу. Сам обсяг відзиву, кількість сторінок або наявність правових позицій Верховного Суду не є критерієм оцінки складності виконаної роботи, оскільки ключовим є зміст правового аналізу, обсяг опрацьованих матеріалів та значення справи для сторони. 
Зазначає, що договір про надання правничої допомоги та акт приймання-передачі наданихпослуг не зобов`язані містити номер конкретної судової справи, оскільки ЗаконУкраїни «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» не вимагає зазначення утаких документах відомостей про справу, у межах якої адвокат має намірздійснювати представництво інтересів особи. Крім того, суд першої інстанції обґрунтовано встановив, що подані адвокатом документи стосуються саме цієї справи, а представник позивача був належним чином обізнаний про заявлені витрати, оскільки договір та акт були направлені йому разом із відзивом на позов, проте жодних заперечень чи зауважень щодо незазначення номера справи у договорі та акті позивач не надав. Представник позивача, будучи належним чином повідомленим про заявлені відповідачкою витрати на професійну правничу допомогу, у судове засідання не з`явився, заперечень щодо розміру витрат до суду також не подав. Відтак, суд першої інстанції, проаналізувавши обсяг наданих юридичних послуг, їх повноту та співмірність обґрунтовано дійшов висновку про відсутність правових підстав для зменшення витрат на правничу допомогу. 
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Мотивувальна частина
Встановлені фактичні обставини справи 
Встановлено, що 19 січня 2022 року між ТОВ «ФК «Арагон» та ТОВ «ВВС-Факторинг» було укладено договір про надання фінансових послуг факторингу №19/01/2022, відповідно до умов якого до позивача перейшло право грошової вимоги за кредитним договором №9070882 від 11 серпня 2021 року.
Відповідно до Реєстру боржників, права вимоги до яких відступаються від 19 січня 2022 року до позивача перейшло право вимоги за зобов`язаннями, в тому числі, і до ОСОБА_1 за кредитним договором №9070882 від 11 серпня 2021 року в сумі 7891,24 грн, з яких: 6710 грн – розмір заборгованості на дату відступлення права вимоги, 1178 грн – сума нарахованих процентів, 3,24 грн – 3% річних від простроченої суми за період із 19 січня 2022 року по 24 лютого 2022 року.
22 вересня 2025 року між адвокатом Заплітною І.А. та ОСОБА_1 був укладений договір про надання правничої допомоги №36/25, відповідно до умов якого адвокатом Заплітною І.А. надано юридичні послуги на загальну суму 15000 грн.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду першої інстанції оскаржується в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу. Враховуючи, що суд апеляційної інстанції переглядає зазначене судове рішення в межах вимог апеляційної скарги, рішення суду в частині вирішення позовних вимог про стягнення заборгованості по кредиту не є предметом апеляційного перегляду.
Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Частиною другою статті 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову – на відповідача; 2) у разі відмови в позові – на позивача.
Відповідно до частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У відзиві на позовну заяву відповідачка попередньо заявила про судові витрати, які вона планує понести у зв`язку із розглядом справи та про те, що документи на підтвердження наданої правничої допомоги додатково будуть надані до суду.
В межах встановленого частиною 8 статті 141 ЦПК України строку ОСОБА_1 подала до суду першої інстанції докази понесених судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 15000 грн.
Відповідно до частин 2, 3 статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування.
Такий правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16.
Відповідно до ч.ч. 5, 6 статті 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
У разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
У постанові Верховного Суду від 20 січня 2021 року у справі №750/2055/20 зазначено, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.
У постанові Верховного Суду від 22 грудня 2020 року у справі №143/173/19 зроблено висновок про те, що згідно з частинами п`ятою, шостою статті 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність – незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Інші види правової допомоги – види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.
Згідно з п.п. 1-2 частини 1 статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності є, зокрема: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру.
Для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача, має бути встановлено, що такі витрати позивача були необхідними, а розмір є розумний та виправданий, що передбачено у статті 30 Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».
Отже, склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі. Сторона, яка хоче компенсувати судові витрати, повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.
Як вбачається з матеріалів справи, 22 вересня 2025 року між адвокатом Заплітною І.А. та ОСОБА_1 був укладений договір про надання правничої допомоги №36/25.
Відповідно до пункту 1.1. договору клієнт в порядку та на умовах, визначених цим договором, доручає адвокату, а адвокат зобов`язується відповідно до доручення клієнта забезпечити представництво, надання іншої правничої допомоги, що передбачена ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» у справі, що стосується стягнення кредитної заборгованості. Згідно з пунктом 5.2. договору сторонами погоджено, що розмір гонорару становить 15000 гривень за участь у розгляді справи в суді першої інстанції та включає: усну консультацію – 1000 грн, підготовку та подання адвокатського запиту – 2000 грн, підготовку та подання відзиву на позовну заяву – 10000 грн, участь в судових засіданнях в режимі відеоконференції – 1000 грн за участь в одному судовому засіданні.
31 жовтня 2025 року сторони підписали акт №1 приймання-передачі послуг до договору про надання правничої допомоги №36/25 від 22 вересня 2025 року відповідно до якого адвокат надав, а клієнт прийняв наступні послуги згідно з умовами договору про надання правничої допомоги №36/25 від 22 вересня 2025 року: проведення усної консультації, підготовка та подання адвокатського запиту до АТ «Таксомбанк», підготовка та подання відзиву на позовну заяву, участь в судовому засіданні в Деражнянському районному суді Хмельницької області в режимі відеоконференції, що відбулось 09 жовтня 2025 року о 15 год. 30 хв. клієнтом здійснено часткову оплату згідно з пунктом 5.2. договору наданих адвокатом послуг у розмірі 7000 грн. Решту суми гонорару у розмірі 8000 грн клієнт зобов`язується оплатити згідно з пунктом 3.2. договору протягом п`яти днів з дати прийняття судового рішення. 
Відповідно до квитанції АТ «Ощадбанк» від 03 листопада 2025 року ОСОБА_1 сплатила адвокату Заплітній І.А. 7000 грн згідно з договором про надання правничої допомоги №36/25 від 22 вересня 2025 року. 
Вирішуючи питання про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, суд враховує конкретні обставини даної справи, її складність, обсяг наданих послуг з правничої допомоги, обґрунтування заявником розміру цих витрат, критерій реальності адвокатських витрат, ту обставину, що відшкодуванню підлягають лише витрати, які мають розумний характер.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява №19336/04, п. 269).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема, у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи це питання, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (п. 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі №904/4507/18).
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірність у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг (постанова Верховного Суду від 02 жовтня 2019 у справі №211/3113/16-ц).
Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконання робіт. Суд, керуючись принципами диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу з власної ініціативи (постанова Верховного Суду від 13 березня 2025 року по справі №275/150/22).
Матеріалами справи підтверджено надання адвокатом Заплітною І.А. правничої допомоги ОСОБА_1 у вигляді складання і подання відзиву на позовну заяву. Також в межах розгляду справи адвокатом було підготовлено та подано адвокатський запит до АТ «Таксомбанк».
Посилання апелянта в апеляційній скарзі на те, що подання адвокатського запиту охоплюється діями адвоката щодо підготовки та подання відзиву на позовну заяву колегія суддів до уваги не бере, оскільки підготовка запиту є окремою дією, спрямованою на отримання певної інформації або доказів, регулюється окремим законом, та може бути подана окремо, а не лише як частина відзиву.
Також колегія суддів враховує, що судові засідання, у яких брала участь представник відповідачки – адвокат Заплітна І.А. відбулись 09 жовтня 2025 року тривалістю 1 год. 30 хв., та 04 листопада 2025 року тривалістю 55 хв. Посилання апелянта на те, що представник відповідачки брав участь лише в одному судовому засіданні 09 жовтня 2025 року спростовуються наявними в матеріалах справи протоколами судових засідань.
Доводи апелянта про те, що договір про надання правничої допомоги не містить номер справи, в якій адвокатом надавались послуги, не мають правового значення для вирішення цієї справи, оскільки Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» не вимагає зазначення у такому правочині відомостей про справу, у межах якої адвокат має намір здійснювати представництво інтересів особи (постанова Верховного Суду від 15 червня 2020 року у справі №264/6635/18).
Посилання апелянта на те, що відсутні в матеріалах справи докази оплати відповідачкою послуг адвоката, колегія суддів відхиляє. Відповідно до квитанції АТ «Ощадбанк» від 03 листопада 2025 року ОСОБА_1 сплатила адвокату Заплітній І.А. 7000 грн згідно з договором про надання правничої допомоги №36/25 від 22 вересня 2025 року. Також, умовами договору про надання правничої допомоги №36/25 від 22 вересня 2025 року сторони передбачили, що оплата здійснюється клієнтом протягом п`яти днів з дати прийняття судового рішення.
Колегія суддів звертає увагу на те, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (постанови Верховного суду від 23 грудня 2021 року у справі №923/560/17, від 10 листопада 2021 року у справі №329/766/18, від 24 січня 2024 року у справі №357/13634/21).
Отже, проаналізувавши надані адвокатом Заплітною І.А. для ОСОБА_1 послуги з професійної правничої допомоги, а також подані документи, колегія суддів вважає, що заявлена для відшкодування сума понесених витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції в розмірі 15000 грн відповідає критерію розумності та є співмірною з обсягом наданих адвокатом послуг, а також часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт.
При цьому, представник позивача був обізнаний належним чином про вимоги відповідачки щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, оскільки відповідні докази надання адвокатом послуг з професійної правничої допомоги (договір про надання правничої допомоги, акт наданих послуг та квитанція про оплату послуг адвоката) були направлені йому через Електронний суд, проте представник позивача заперечень щодо розміру витрат, понесених відповідачкою на професійну правничу допомогу до суду не подавав.
Таким чином, враховуючи відсутність клопотання представника позивача про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, зважаючи на складність справи, предмет доказування у даній справі, складність застосування норм права, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з ТОВ «ВВС-Факторинг» на користь ОСОБА_1 15000 грн понесених витрат на професійну правничу допомогу.
Рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги немає.

Висновки суду апеляційної інстанції 
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Відповідно до частини 1 статті 375 ЦПК України апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, рішення суду ухвалене відповідно до норм матеріального та процесуального права та підстав для його скасування немає. 
Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд
постановив:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ВВС-Факторинг» залишити без задоволення.
Рішення Деражнянського районного суду Хмельницької області від 04 листопада 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 21 січня 2026 року.

Судді Т.В. Спірідонова

Р. С. Гринчук

А. М. Костенко