Справа № 444/4578/25 Головуючий у 1 інстанції: Оприск З. Л. 
Провадження № 33/811/1956/25 Доповідач: Партика І. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2025 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Партики І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові, апеляційну скаргу адвоката Гаврилюка Володимира Олеговича на постанову Жовківського районного суду Львівської області від 25 листопада 2025 року щодо ОСОБА_1 ,
встановив:
цією постановою, ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 гривень.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 гривень.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , 06 листопада 2025 року о 17:55 год. у с. Папірня по вул. Бандери, 23, керуючи автомобілем «Рено Преміум» д.н.з. НОМЕР_1 з причепом «Ролфо Сіріо» д.н.з. НОМЕР_2 , при зустрічному роз`їзді не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем «Фольксваген Бестер» д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_2 , внаслідок чого завдано механічних пошкоджень транспортним засобам з матеріальними збитками, чим вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.
Не погоджуючись з даною постановою адвокат Гаврилюк В.О.., в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить, скасувати постанову місцевого суду та прийняти нову постанову, якою закрити провадження по справі.
Окрім того, просить долучити та дослідити протокол перевірки технічного стану транспортного засобу №01603-00901-25 від 24 червня 2025 року та №01603-00902-25 від 24 червня 2025 року.
В доводах апеляційної скарги зазначає, що оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою, прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права. Судом першої інстанції неповно з`ясовано фактичні обставини справи, невірно застосовано законодавство України, окрім того висновки суду не підтверджуються матеріалами справи.
Наголошує, що ОСОБА_1 рухався у своїй смузі руху, не здійснював жодних маневрів (перестроювання, обгону, зміни напрямку руху), дотримувався безпечної швидкості та бокового інтервалу, будь?яких порушень ПДР України з його боку не зафіксовано.
Зазначає, що зіткнення стало можливим лише внаслідок дій іншого учасника ДТП - ОСОБА_2 , який допустив небезпечне зближення або виїзд у смугу руху ОСОБА_1 , чим порушив вимоги ПДР України.
Звертається увага на те, що пояснення ОСОБА_2 є непослідовними та суперечливими, а також не підтверджуються об`єктивними доказами. 
Зазначає, що версія про можливий занос або технічну несправність причепа ОСОБА_1 спростовується протоколами технічного огляду, які підтверджують справний технічний стан транспортного засобу.
Наголошує, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення.
29 грудня 2025 року адвокат Гаврилюк В.О., діючи в інтересах ОСОБА_1 , у судовому засіданні апеляційного суду подав клопотання про допит свідка ОСОБА_3 , обґрунтувавши його тим, що останній був водієм іншого транспортного засобу та перебував безпосередньо на місці дорожньо-транспортної пригоди.
Розглянувши клопотання захисника адвоката Гаврилюка В.О про допит свідка, вислухавши думку особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та його захисника на підтримку аргументів клопотання, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що подане клопотання не містить достатніх обґрунтувань щодо необхідності допиту свідка ОСОБА_3 .. Зважаючи, що матеріали справи містять достатні дані щодо обставин адміністративного правопорушення, яке мало місце 6 листопада 2025 року, окрім того до матеріалів справи долучено схема місця ДТП, письмові пояснення учасників події, які є чіткими та зрозумілими, відтак суд не вбачає доцільності у допиті свідка ОСОБА_3 , а тому у задоволенні такого клопотання про допит свідка слід відмовити.
У судові засідання апеляційного суду, призначені на 29 грудня 2025 року, 30 грудня 2025 року потерпілий ОСОБА_2 , не прибув про причини неявки не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи не подавав. Окрім того, 30 грудня 2025 року ОСОБА_1 та його захисник Гаврилюк В.О,будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, не прибули в судове засідання апеляційного суду про прочини неявки не повідомили.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожна особа має право на справедливий суд.
Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Європейський суд з права людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Відповідно до положень ст. 268 КУпАП, неявка особи, відносно якої складено протокол не перешкоджає розгляду справи.
Частиною 4 ст. 294 КУпАП передбачено, що апеляційний перегляд здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду.
З метою забезпечення розумних строків розгляду справи, з урахуванням належного повідомлення про судове засідання, апеляційний суд вважає за можливе проводити апеляційний розгляд у відсутності ОСОБА_1 та його захисника Гаврилюка В.О., потерпілого ОСОБА_2 , які були на попередньому судовому засіданні, давали пояснення з приводу апеляційної скарги.
Заслухавши, 29 грудня 2025 року, пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та його захисника на підтримку доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що подана апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.
Згідно з вимогами ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.
Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Статтею 124 КпАП України передбачено відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, та тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.
Згідно із п. 13.3 ПДР України під час обгону, випередження, об`їзду перешкоди чи зустрічного роз`їзду необхідно дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, при розгляді даної справи, дотримався зазначених вимог закону, повно й всебічно з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.
Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.
Такий висновок підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку і навів у постанові, а саме:
- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1№ 505472 від 6 листопада 2025 року (а.с. 2), відповідно до якого ОСОБА_1 у с. Папірня по вул. Бандери, 23, керуючи автомобілем «Рено Преміум» д.н.з. НОМЕР_1 з причепом «Ролфо Сіріо» д.н.з. НОМЕР_2 , при зустрічному роз`їзді не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем «Фольксваген Бестер» д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_2 ;
- інформації зі схеми місця ДТП від 6 листопада 2025 року (а.с. 5), на якій відображено місце події, та розміщення транспортних засобів, дорожня обстановка, завдані пошкодження автомобілям;
- письмовими поясненнями ОСОБА_2 (а.с. 6), з яких убачається, що він рухався з м. Жовкви в напрямку м. Львова зі швидкістю 55-60 км/год. На повороті він побачив автовоз, причіп якого виїхав на його смугу руху, після чого відбулося зіткнення на його смузі руху; на смугу зустрічного руху він не виїздив.;
- письмовими поясненнями ОСОБА_1 (а.с. 7), в яких він зазначав, він рухався на автомобілі «Рено Преміум» д.н.з. НОМЕР_1 з причепом «Ролфо Сіріо» д.н.з. НОМЕР_2 , з м. Львова, у напрямку кордону Угринів із швидкістю 50 км. год., на повороті в нього відбулося зіткнення з автомобілем «Фольксваген» д.н.з. НОМЕР_3 , який на його думку не дотримався швидкісного режиму.
Що стосується протоколів технічного стану транспортного засобу № 01603-00901-25 від 24 червня 2025 року та № 01603-00902-25 від 24 червня 2025 року, апеляційний суд зазначає, що дані документи судом апеляційної інстанції досліджено, однак вони не впливають на кваліфікацію дій водія та не спростовують встановлених судом обставин.
Доводи про те, що ОСОБА_1 рухався у межах своєї смуги руху, не здійснював жодних маневрів (перестроювання, обгону, зміни напрямку руху), дотримувався безпечної швидкості та бокового інтервалу, а також про відсутність будь-яких порушень ПДР України з його боку, є безпідставними та спростовуються сукупністю досліджених судом доказів. З наявних у матеріалах справи убачається, що саме дії водія перебували у причинному зв`язку з виникненням ДТП, що виключає можливість визнання його поведінки такою, що повністю відповідала вимогам ПДР України.
Твердження апелянта про те, що зіткнення стало можливим виключно внаслідок дій іншого учасника ДТП- ОСОБА_2 , який нібито допустив небезпечне зближення або виїзд у смугу руху ОСОБА_1 та порушив вимоги ПДР України, не ґрунтуються на матеріалах справи. Досліджені судом докази не підтверджують факту порушення ОСОБА_2 ПДР України, натомість свідчать про те, що дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок дій ОСОБА_1 , які перебували у причинному зв`язку з настанням ДТП.
Окрім того, апелянтом не надано жодних даних, які б свідчили про притягнення іншого учасника ДТП до адміністративної відповідальності, зокрема про складення щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, що також спростовує наведені в апеляційній скарзі доводи.
Доводи про те, що пояснення ОСОБА_2 є непослідовними, суперечливими та не підтверджуються об`єктивними доказами, не відповідають дійсності, як убачається з матеріалів справи, пояснення ОСОБА_2 є логічними, послідовними та узгоджуються між собою, а також кореспондуються з іншими дослідженими судом доказами.
В апеляційній скарзі не наведено доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції. 
При апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність, відповідно до положень ст. 252 КУпАП, а усі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд першої інстанції з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови, апеляційним переглядом не встановлено.
Отже, доводи апеляційної скарги адвоката Гаврилюка В.О. є необґрунтованими, у зв`язку з чим його апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, як безпідставну, а постанову суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -
постановив:
постанову Жовківського районного суду Львівської області від 25 листопада 2025 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 124 КУпАП - залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката Гаврилюка Володимира Олеговича - без задоволення.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя          Партика І.В.